suomi-latine FreeDict+WikDict dictionary
edition published: 2020-02-08
language: fi; la
availability: Licensed under the Creative Commons Attribution-ShareAlike 3.0 Unported license (https://creativecommons.org/licenses/by-sa/3.0/legalcode)

1. Mooseksen kirja /ˈyksi mˈoːsekseŋ kˈirja/ (n)
Genesis
  yksi Vanhan testamentin kirjoista

2. Mooseksen kirja /kˈaksi mˈoːsekseŋ kˈirja/ (n)
Exodus
  yksi Vanhan testamentin kirjoista

3. Mooseksen kirja /kˈolme mˈoːsekseŋ kˈirja/ (n)
Leviticus
  yksi Vanhan testamentin kirjoista

4. Mooseksen kirja /nˈeljæ mˈoːsekseŋ kˈirja/ (n)
Numerī, Numeri
  yksi Vanhan testamentin kirjoista

5. Mooseksen kirja /vˈiːsi mˈoːsekseŋ kˈirja/ (n)
Deuteronomium
  yksi Vanhan testamentin kirjoista

Aachen /ˈaːkhen/ (pn)
Aquisgranum, Aquae Granni
  kaupunki Saksassa Nordrhein-Westfalenin osavaltiossa, aivan Belgian ja Alankomaiden rajan tuntumassa

Aalst /ˈaːlst/ (pn)
Alostum
  Itä-Flanderissa, Belgiassa sijaitseva kaupunki

Aamos /ˈaːmos/ (n)
Amos
  yksi Vanhan testamentin kirjoista

Aasia /ˈaːsɪa/ (pn)
Asia
  Euroopan ja Tyynen valtameren välissä sijaitseva maanosa, osa Euraasian mannerta

Aatami /ˈaːtamɪ/ (pn)
Adam
  miehen nimi

Abhasia /ˈabhasˌia/ (pn)
Abasci
  Georgiasta itsenäistynyt, ei laajasti tunnustettu valtio Mustanmeren rannalla Kaukasiassa. Abhasian pääkaupunki on Suhumi.

Abidjan /ˈabɪdjan/ (pn)
Abidjan
  Norsunluurannikon suurin kaupunki ja maan entinen pääkaupunki

Accra /ˈakːra/ (n)
Accra
  Ghanan pääkaupunki

Addis Abeba /ˈadːɪs ˈabeba/ (pn)
Neanthopolis
  Etiopian pääkaupunki

Aden /ˈaden/ (pn)
Arabia Fēlīx
  satamakaupunki Jemenissä Adeninlahden rannalla

Adrianmeri /ˈadrɪˌanmerɪ/ (pn)
Mare Hadriaticum
  Apenniinien niemimaan ja Balkanin niemimaan välinen Välimeren lahti

Afganistan /ˈafɡanˌistan/ (pn)
Afgania
  sisämaanvaltio Aasiassa, pitkältä nimeltään Afganistanin islamilainen tasavalta

Afrikka /ˈafrɪkːa/ (pn)
Africa, Libya
  yksi maapallon maanosista ja mantereista

Aigeianmeri /ˈaiɡeiˌanmerɪ/ (pn)
Mare Aegaeum
  saarten pilkkoma osa Välimerta Kreikan ja Turkin välissä

Aikakirjat /ˈaikakˌirjat/ (n)
Paralipomenon, Chronicorum
  yhteisnimitys kahdelle Vanhan testamentin kirjoista: 1. Aikakirjalle ja 2. Aikakirjalle

Aisopos /ˈaisopos/ (pn)
Aesopus
  (kirjallisuus) eläinsaduistaan tunnettu antiikin Kreikan kirjailija

Ajokoirat /ˈajokˌoirat/ (pn)
Canes Venatici
  eräs tähdistö pohjoisella taivaalla Otavan eteläpuolella

Ajomies /ˈajomies/ (pn)
Auriga
  Linnunradan pohjoisreunassa Perseuksesta itään sijaitseva navanympärystähdistö

Akhilleus /ˈakhɪlleus/ (pn)
Achillēs
  kreikkalaisen mytologian sankari, joka oli haavoittuvainen ainoastaan kantapäästään

Akvitania /ˈakvɪtˌanɪa/ (pn)
Aquitania
  Lounais-Ranskassa sijainnut hallintoalue, jonka pääkaupunki oli Bordeaux; nykyisin osa Uutta-Akvitaniaa

Ala-Egypti /ˈalaˈeɡyptɪ/ (pn)
Aegyptus inferior
  alue Egyptissä Niilin suistossa

Ala-Saksi /ˈalasˈaksɪ/ (pn)
Saxonia inferior
  eräs Saksan osavaltioista

Alankomaat /ˈalaŋkomaːt/ (pn)
Nederlandia
  eurooppalainen valtio Pohjanmeren rannikolla Länsi-Euroopassa, viralliselta nimeltään Alankomaiden kuningaskunta

Albania /ˈalbanˌia/ (pn)
Albania
  Balkanin niemimaalla, Adrianmeren rannalla sijaitseva valtio, jonka pääkaupunki on Tirana

Aleksandria /ˈaleksˌandrɪa/ (pn)
Alexandria
  kaupunki Egyptissä

Aleksanteri /ˈaleksˌanterɪ/ (pn)
Alexander
  miehen etunimi

Aleutit /ˈaleutɪt/ (pn)
Aleutiae
  saariryhmä Alaskassa, Yhdysvalloissa

Alger /ˈalɡer/ (pn)
Algeria
  Välimeren rannalla sijaitseva Algerian pääkaupunki

Algeria /ˈalɡerˌia/ (pn)
Algeria, Algerium
  Pohjois-Afrikassa sijaitseva tasavalta, jonka pääkaupunki on Alger

Alpit /ˈalpɪt/ (pn)
Alpes
  vuorijono Keski-Euroopassa

Alsace /ˈalsase/ (pn)
Alsatia
  Itä-Ranskassa sijainnut hallintoalue, jonka pääkaupunki oli Strasbourg; nykyisin osa Grand Estiä

Alzheimerin tauti /ˈalʒeimerɪn tˈautɪ/ (n)
morbus Alzheimer
  aivosolujen rappeutumiseen liittyvä toimintakyvyn heikkenemistä ja dementiaa aiheuttava vakava sairaus

Amazon /ˈamatson/ (pn)
Amazonius
  Etelä-Amerikan ja mahdollisesti maailman pisin joki

Amerikan yhdysvallat /ˈamerɪkan ˈyhdysvˌallat/ (pn)
Civitates Foederatae Americae
  osavaltioista koostuva federaatio Pohjois-Amerikassa; lyhyemmin: Yhdysvallat

Amerikka /ˈamerˌikːa/ (n)
America
  yksi Maapallon manner sen läntisellä puoliskolla käsittäen Etelä-Amerikan ja Pohjois-Amerikan

Andalusia /ˈandalˌusɪa/ (pn)
Vandalitia
  itsehallintoalue eteläisessä Espanjassa

Andorra /ˈandorra/ (pn)
Andorra
  pieni tasavaltainen ruhtinaskunta Ranskan ja Espanjan välisellä alueella, Andorran ruhtinaskunta

Andromeda /ˈandromˌeda/ (pn)
Andromeda
  Kassiopeian eteläpuolella oleva iso ja harva navanympärystähdistö

Angola /ˈaŋŋola/ (pn)
Angolia
  eteläisessä Afrikassa sijaitseva valtio

Ankara /ˈaŋkara/ (pn)
Ancyra
  Turkin pääkaupunki

Antiokia /ˈantɪˌokɪa/ (pn)
Antīochīa
  kaupunki muinaisessa Syyriassa, nykyisessä Turkissa

Antwerpen /ˈantverpen/ (pn)
Antverpia
  kaupunki Pohjois-Belgiassa Flanderissa

Apostolien teot /ˈapostolien tˈeot/ (n)
Actus Apostolorum
  yksi Uuden testamentin kirjoista

Arabiemiirikunnat /ˈarabˌiemɪːrɪkˌunnat/ (pn)
Phylarchiarum Arabicarum Confoederatio
  Persianlahdella, Lähi-idässä sijaitseva seitsemästä emiirikunnasta muodostuva valtio, Yhdistyneet arabiemiirikunnat

Argentiina /ˈarɡentˌiːna/ (pn)
Argentina
  Etelä-Amerikassa sijaitseva valtio, jonka pääkaupunki on Buenos Aires ja virallinen nimi Argentiinan tasavalta

Argo-laiva /ˈarɡolˈaiva/ (pn)
Argo Navis
  entinen suuri eteläisen taivaan tähdistö, joka on myöhemmin jaettu Purjeen, Kölin ja Peräkeulan tähdistöiksi

Arkangeli /ˈarkaŋŋˌelɪ/ (pn)
Archangelopolis
  kaupunki Pohjois-Venäjällä

Armenia /ˈarmenˌia/ (pn)
Armenia
  tasavalta Kaukasiassa, virallisesti Armenian tasavalta

Assyria /ˈassyrˌia/ (pn)
Assyria
  assyrialaisten muinainen Tigrisin varrella sijainnut valtakunta, jonka pääkaupunki oli Assur

Ateena /ˈateːna/ (pn)
Athenae
  Kreikan pääkaupunki ja suurin kaupunki

Atlantin valtameri /ˈatlantɪn vˈaltamˌerɪ/ (pn)
Oceanus Atlanticus
  valtameri, joka erottaa Amerikan Afrikasta ja Euroopasta

Aurinko /ˈaurɪŋko/ (pn)
sol
  kahdeksanplaneettaisen aurinkokuntamme, jossa kotiplaneettamme Maa sijaitsee, keskustähti

Australia /ˈaustraːlˌia/ (pn)
Australia
  Maapallon pienin, merien ympäröimä maanosa eteläisellä pallonpuoliskolla

Azerbaidžan /ˈatserbˌaidʒan/ (pn)
Adrabigania, Atropatia
  Kaukasiassa, Kaspianmeren rannalla sijaitseva valtio, Azerbaidžanin tasavalta, jonka pääkaupunki on Baku

Azorit /ˈatsorɪt/ (pn)
Azores
  Atlantilla sijaitseva Portugalille kuuluva autonominen saariryhmä

Babylon /bˈabylon/ (pn)
Babylon
  kaupunki(valtio) muinaisessa Mesopotamiassa, joka kukoisti n. 2000–0 eaa., mutta on säilynyt tähän päivään asti Irakin provinssina

Bagdad /bˈaɡdad/ (pn)
Bagdadum
  Irakin pääkaupunki

Bahrain /bˈahrain/ (pn)
Bachrania
  kuningaskunta Lähi-idässä, Persianlahdella

Baijeri /bˈaijerɪ/ (pn)
Bavaria
  Saksan liittotasavallan eteläinen osavaltio, jonka pääkaupunki on München

Bangladesh /bˈaŋladesh/ (pn)
Bangladesia
  Gangesin ja Brahmaputran suistossa sijaitseva valtio Aasiassa, virallisesti Bangladeshin kansantasavalta

Barcelona /bˈarselˌona/ (pn)
Barcino
  kaupunki Kataloniassa, koillisessa Espanjassa, Katalonian pääkaupunki

Belgia /bˈelɡɪa/ (pn)
Belgia, Belgium, Belgica
  eurooppalainen liittovaltio Pohjanmeren rannikolla, Belgian kuningaskunta, jonka pääkaupunki on Bryssel

Belgrad /bˈelɡrad/ (pn)
Singidunum
  Serbian pääkaupunki

Benin /bˈenɪn/ (pn)
Beninum
  tasavalta Afrikassa, Beninin tasavalta

Bereniken hiukset /bˈerenɪken hˈiukset/ (pn)
Coma Berenices
  himmeä tähdistö pohjoisella taivaanpallolla Ison Karhun lähellä

Beringinsalmi /bˈerɪŋŋˌinsalmɪ/ (pn)
Fretum Beringianum
  salmi joka erottaa toisistaan Aasian mantereen itäisimmän kohdan Dežnevinniemen ja Amerikan mantereen läntisimmän kohdan Prince of Walesin niemen

Berliini /bˈerlɪːnɪ/ (pn)
Berolinum
  Saksan pääkaupunki

Betlehem /bˈetlehem/ (pn)
Bethleem
  Länsirannalla sijaitseva kaupunki, joka Raamatun mukaan on Israelin kuninkaan Daavidin syntymä- ja kotikaupunki ja Jeesuksen syntymäpaikka

Bhutan /bhˈutan/ (pn)
Butania
  pieni sisämaavaltio Himalajalla Intian ja Kiinan välissä, Bhutanin kuningaskunta

Biškek /bˈiʃkek/ (pn)
Biscecum
  Kirgisian pääkaupunki, vuosina 1926–1991 nimellä Frunze tunnettu

Bodenjärvi /bˈodenjˌærvɪ/ (pn)
Constantiensis lacus
  Keski-Euroopan kolmanneksi suurin järvi Saksan, Sveitsin ja Itävallan rajalla

Bolivia /bˈolɪvˌia/ (pn)
Bolivia
  tasavalta Etelä-Amerikassa, pitkältä nimeltään Bolivian monikansainen valtio

Borneo /bˈorneo/ (pn)
Borneus
  Kaakkois-Aasiassa, Malaijien saaristossa sijaitseva maailman kolmanneksi suurin saari. Borneon eteläosat (Kalimantan) kuuluvat Indonesialle, pohjoisosat Bruneille ja Malesialle.

Bosnia ja Hertsegovina /bˈosnɪa ja hˈertseɡˌovɪna/ (pn)
Bosnia et Herzegovina
  Bosnia-Hertsegovina, Balkanilla, Euroopassa sijaitseva valtio.

Brasilia /brˈasɪlˌia/ (pn)
Brasilia
  valtio Etelä-Amerikassa, Brasilian liittotasavalta

Brasília /brˈasɪlˌia/ (pn)
Brasilia
  Brasilia, Brasilian liittovaltion pääkaupunki

Bretagne /brˈetaɡne/ (pn)
Britannia Minor
  Luoteis-Ranskassa sijaitseva hallintoalue, jonka pääkaupunki on Rennes

Britannia /brˈitannˌia/ (pn)
Britannia
  Yhdistyneestä kuningaskunnasta käytetty lyhyt nimitys

Brittiläinen Kolumbia /brˈitːɪlˌæineŋ kˈolumbˌia/ (pn)
Columbia Britannica
  provinssi Kanadan länsirannikolla

Brunei /brˈunei/ (pn)
Bruneium
  sulttaanikunta, joka sijaitsee Borneon saarella Kaakkois-Aasiassa.

Bryssel /brˈyssel/ (pn)
Bruxellae
  Belgian pääkaupunki ja Euroopan unionin tosiasiallinen pääkaupunki

Bukarest /bˈukarest/ (pn)
Bucaresta
  Romanian pääkaupunki

Bulgaria /bˈulɡarˌia/ (pn)
Bulgaria
  tasavalta Balkanilla, Euroopassa, Bulgarian tasavalta

Burgundi /bˈurɡundɪ/ (pn)
Burgundia
  Keski-Ranskassa sijainnut hallintoalue, jonka pääkaupunki oli Dijon; nykyisin osa Burgundi-Franche-Comtéa

Bysantin valtakunta /bˈysantɪn vˈaltakˌunta/ (pn)
Byzantium
  Rooman valtakunnasta jäljelle jäänyt itäinen osa, Itä-Rooma, jonka pääkaupunki oli Konstantinopoli

Byzantion /bˈytsantɪon/ (pn)
Byzantium
  muinainen kaupunki, jonka paikalle perustettiin Konstantinopoli 300-luvulla jaa. Itä-Rooman pääkaupungiksi

Böömi /bˈøːmɪ/ (pn)
Bohemia
  nykyään Tšekissä sijaitseva historiallinen alue Keski-Euroopassa

CD-levy /sˈeːdˌeːlˈevy/ (n)
disculus compactus
  digitaalisen tiedon tallennusmedia, joka tuli markkinoille alun perin äänen tallennusta varten; näyttää ulkoisesti DVD-levyltä

CP-vamma /sˈeːpˌeːvˈamma/ (n)
paralysis cerebralis
  syntymässä tai lapsuudessa saatu pysyvä aivovaurio, joka vaikeuttaa vartalon liikkeiden hallintaa ja lihaskoordinaatiota

Cantabria /kˈantabrˌia/ (pn)
Cantabria
  itsehallintoalue pohjoisessa Espanjassa

Chile /khˈile/ (pn)
Chilia
  tasavalta Etelä-Amerikassa, Chilen tasavalta

Cookinsaaret /kˈoːkɪnsˌaːret/ (pn)
Insulae de Cook
  eräs Uudelle-Seelannille kuuluva saariryhmä Tyynellä valtamerellä

DVD-levy /dˈeːvˌeːdˌeːlˈevy/ (n)
disculus visionis digitalis
  DVD, optinen datan tallennusväline ja elokuvien levitysmedia; CD-levyn seuraaja, tallennuskapasiteetiltaan suurempi

Dalmatia /dˈalmatˌia/ (pn)
Dalmatia
  alue Kroatiassa, Adrianmeren itärannikolla

Damaskos /dˈamaskos/ (pn)
Damascus
  Syyrian pääkaupunki

Dardanellit /dˈardanˌellɪt/ (pn)
Hellēspontus
  Marmaranmeren ja Aigeianmeren välinen salmi luoteisessa Turkissa

Delfiini /dˈelfɪːnɪ/ (pn)
Delphinus
  Kotkan ja Pegasuksen välissä pohjoisella taivaalla sijaitseva pieni tähdistö

Dominikaaninen tasavalta /dˈomɪnɪkˌaːnɪnen tˈasavˌalta/ (pn)
Respublica Dominicana
  tasavalta Karibialla, Väli-Amerikassa

Dresden /drˈesden/ (pn)
Dresda
  itäisessä Saksassa sijaitseva kaupunki, Saksin pääkaupunki

Dublin /dˈublɪn/ (pn)
Dublinum
  Irlannin pääkaupunki

Dušanbe /dˈuʃanbe/ (pn)
Dusanbe
  Tadžikistanin pääkaupunki, vuoteen 1961 Stalinabad

Ecuador /ˈekuador/ (pn)
Aequatoria
  tasavalta Etelä-Amerikan Tyynenmeren rannikolla ekvaattorin molemmin puolin, virallisesti Ecuadorin tasavalta.

Edinburgh /ˈedɪnburɡh/ (pn)
Edimburgum
  Skotlannin itärannikolla sijaitseva vanha kaupunki, Skotlannin pääkaupunki

Edom /ˈedom/ (pn)
Idumea
  muinainen valtio Palestiinassa, Moabin ja Juudan naapurissa

Efesolaiskirje /ˈefesolˌaiskɪrje/ (n)
Ephesios
  yksi Uuden testamentin kirjoista

Efesos /ˈefesos/ (pn)
Ephesus
  kaupunki nykyisessä Turkissa

Egypti /ˈeɡyptɪ/ (pn)
Aegyptus
  tasavalta Afrikan koillisosassa, Egyptin arabitasavalta

Englannin kanaali /ˈeŋlannɪŋ kˈanaːlɪ/ (pn)
Oceanus Britannicus
  Atlantin valtamereltä Pohjanmerelle johtava vesiyhteys, joka erottaa Ison-Britannian saaren Pohjois-Ranskasta

Englanti /ˈeŋlantɪ/ (pn)
Anglia, Albion
  Ison-Britannian saaren eteläosan kattava maa; kuningaskunta, joka kuuluu Yhdistyneeseen kuningaskuntaan

Eritrea /ˈerɪtrˌea/ (pn)
Erythraea
  Punaisenmeren rannalla Koillis-Afrikassa, Afrikan sarvessa sijaitseva valtio

Espanja /ˈespanja/ (pn)
Hispania
  kuningaskunta eteläisessä Euroopassa

Espoo /ˈespoː/ (pn)
Espo
  asukasluvultaan Suomen toiseksi suurin kaupunki Helsingin naapurissa Uudellamaalla Etelä-Suomessa

Esra /ˈesra/ (pn)
Esdrae, Esdras
  edellisessä keskeinen henkilö: eräs juutalainen kirjanoppinut ja pappi

Etelä-Afrikka /ˈetelæˈafrɪkːa/ (pn)
Africa Australis
  Afrikan mantereen eteläosassa sijaitseva valtio, Etelä-Afrikan tasavalta

Etelä-Amerikka /ˈetelæˈamerˌikːa/ (pn)
America Austrālis
  eteläosa Amerikan mantereesta, yksi maanosista

Etelä-Carolina /ˈetelækˈarolˌina/ (pn)
Carolina Meridionalis
  Yhdysvaltain osavaltio maan itäosassa

Etelä-Dakota /ˈetelædˈakota/ (pn)
Dacota Meridiana
  Yhdysvaltain osavaltio

Etelä-Eurooppa /ˈetelæˈeuroːpːa/ (pn)
Europa Australis
  Pyreneitten, Apenniinien ja Balkanin niemimaiden ja niihin kuuluvien saarten muodostama alue, Euroopan eteläisin osa

Etelä-Korea /ˈetelækˈorea/ (pn)
Corea Meridiana
  Aasiassa, Korean niemimaalla sijaitseva valtio, jonka virallinen nimi on Korean tasavalta.

Etelä-Sudan /ˈetelæsˈudan/ (pn)
Sudania Australis
  Sudanista vuonna 2011 itsenäistynyt valtio Afrikassa

Etelämanner /ˈetelæmˌanner/ (pn)
Antarctica
  jään ja lumen peittämä manner Maan etelänapa-alueella

Etelän kala /ˈetelæŋ kˈala/ (pn)
Piscis Austrinus
  Vesimiehen eteläpuolella oleva heikkovaloinen tähdistö

Etelän kolmio /ˈetelæŋ kˈolmɪo/ (pn)
Triangulum Australe
  pieni mutta selvä tähdistö eteläisellä taivaanpallolla

Etelän kruunu /ˈetelæŋ krˈuːnu/ (pn)
Corona Australis
  pieni tähdistö eteläisellä taivaalla

Etelän risti /ˈetelæn rˈistɪ/ (pn)
Crux, Crux australis
  tähdistö eteläisellä tähtitaivaalla

Etiopia /ˈetɪˌopɪa/ (pn)
Aethiopia
  liittovaltio itäisessä Afrikassa, Etiopian demokraattinen liittovaltio

Euraasia /ˈeuraːsˌia/ (pn)
Eurasia
  Maapallon suurin manner, jota ympäröivät Pohjoinen jäämeri, Atlantin valtameri, Välimeri, Punainenmeri, Intian valtameri ja Tyyni valtameri; siihen kuuluvat Euroopan, Lähi-idän ja Aasian maanosat

Euroopan unioni /ˈeuroːpan ˈunɪˌonɪ/ (pn)
Unio Europaea
  suuren osan Eurooppaa käsittävä valtioiden yhteenliittymä, johon myös Suomi kuuluu

Eurooppa /ˈeuroːpːa/ (pn)
Europa
  yksi maapallon maanosista

Europe /ˈeurope/ (pn)
Europa
  foinikialainen prinsessa kreikkalaisessa tarustossa

Fidži /fˈidʒɪ/ (pn)
Insulae Fidzienses
  Oseaniassa sijaitseva saaristovaltio Tyynellä valtamerellä, Fidžin tasavalta

Filemon /fˈilemon/ (n)
Philemonem
  yksi Uuden testamentin kirjoista

Filippi /fˈilɪpːɪ/ (pn)
Philippī
  muinainen kaupunki Kreikassa 300 eaa.–1300 jaa.

Filippiinit /fˈilɪpːˌiːnɪt/ (pn)
Philippinae
  tasavalta, jonka alue muodostuu Tyynellä valtamerellä Etelä-Kiinan meren itäpuolella olevasta Filippiinien saaristosta, Filippiinien tasavalta.

Filippiläiskirje /fˈilɪpːɪlˌæiskɪrje/ (n)
Philippenses
  yksi Uuden testamentin kirjoista

Firenze /fˈirentse/ (pn)
Florentia
  maakunta Toscanassa Keski-Italiassa

Flanderi /flˈanderɪ/ (pn)
Flandria
  historiallinen alue Pohjanmeren rannalla nykyisen Belgian, Ranskan ja Alankomaiden alueella

Fortuna /fˈortuna/ (pn)
Fortuna
  onnen ja sattuman jumalatar roomalaisessa mytologiassa

Friisinmaa /frˈiːsɪnmaː/ (pn)
Frisia
  yksi Alankomaiden provinsseista. Friisinmaan pääkaupunki on Leeuwarden.

Fryygia /frˈyːɡɪa/ (pn)
Phrygia
  muinainen Anatoliassa sijainnut kuningaskunta

Färsaaret /fˈærsaːret/ (pn)
Insulae Faeroae
  Tanskaan kuuluva saariryhmä Atlantin valtameressä. Färsaarten pääkaupunki on Tórshavn.

Gabon /ɡˈabon/ (pn)
Gabonia
  Afrikassa sijaitseva valtio

Galatalaiskirje /ɡˈalatalˌaiskɪrje/ (n)
Galatas
  yksi Uuden testamentin kirjoista

Galatia /ɡˈalatˌia/ (pn)
Galatia
  nimitys muinaiselle alueelle Anatoliassa

Galilea /ɡˈalɪlˌea/ (pn)
Galileia
  nykyisessä Israelissa sijaitseva ylänköalue

Galitsia /ɡˈalɪtsˌia/ (pn)
Gallaecia
  alue nykyisessä Puolassa ja Ukrainassa

Gallia /ɡˈallɪa/ (pn)
Gallia
  gallialaisten, kelttien muinaisen pääheimon, kotimaa

Gambia /ɡˈambɪa/ (pn)
Gambia
  tasavalta Afrikassa, Gambian tasavalta

Gazan kaista /ɡˈatsaŋ kˈaista/ (pn)
lacinia Gazetica
  Välimeren rannikolla sijaitseva, Israelin ympäröimä ja Egyptiin rajoittuva palestiinalaishallinnon alue, jonka merkittävin kaupunki on Gaza

Gdańsk /ɡdˈansk/ (pn)
Gedania
  satamakaupunki Pohjois-Puolassa

Geneve /ɡˈeneve/ (pn)
Genava
  kaupunki Sveitsissä

Genova /ɡˈenova/ (pn)
Genua
  Italian Ligurian hallinnollisen alueen pääkaupunki

Georgia /ɡˈeorɡˌia/ (pn)
Georgia
  valtio Etelä-Kaukasiassa, entiseltä nimeltään Gruusia; pääkaupunki Tbilisi
  Yhdysvaltojen osavaltio

Ghana /ɡhˈana/ (pn)
Gana
  tasavalta Afrikassa, Ghanan tasavalta

Golgin laite /ɡˈolɡɪn lˈaite/ (n)
apparatus Golgianus
  eläinsolun soluelin, joka muokkaa, lajittelee ja pakkaa proteiineja

Gotlanti /ɡˈotlantɪ/ (pn)
Gothlandia
  Ruotsille kuuluva suuri saari Itämerellä, Ruotsin kaakkoispuolella

Granada /ɡrˈanada/ (pn)
Granata
  Andalusiassa, Etelä-Espanjassa sijaitseva kaupunki

Grand Est /ɡrˈand ˈest/ (pn)
Oriens Magnus
  Koillis-Ranskassa sijaitseva hallintoalue, jonka pääkaupunki on Strasbourg

Grenada /ɡrˈenada/ (pn)
Granata
  Karibianmerellä, Länsi-Intian eteläosassa sijaitseva valtio, Grenadan kuningaskunta

Grönlanti /ɡrˈønlantɪ/ (pn)
Groenlandia
  Pohjois-Amerikan koillispuolella sijaitseva, Tanskan kuningaskuntaan kuuluva, pääasiassa jään peittämä maailman suurin saari, jonka pääkaupunki on Nuuk

Guinea /ɡwˈinea/ (pn)
Guinea
  Länsi-Afrikassa sijaitseva valtio, pitkältä nimeltään Guinean tasavalta, jonka rajanaapureita ovat Sierra Leone, Liberia, Norsunluurannikko, Mali, Senegal ja Guinea-Bissau.

Guinea-Bissau /ɡwˈineabˈissau/ (pn)
Guinea Bissaviensis
  tasavalta Länsi-Afrikassa Atlantin valtameren rannalla.

Göteborg /ɡˈøteborɡ/ (pn)
Gothoburgum
  Ruotsin toiseksi suurin kaupunki

Günzburg /ɡˈyntsburɡ/ (pn)
Guntia
  kaupunki Saksassa

Haag /hˈaːɡ/ (pn)
Haga
  kaupunki Alankomaissa, maan hallinnollinen, muttei virallinen pääkaupunki, myös useiden kansainvälisten järjestöjen sijaintipaikka

Habakukin kirja /hˈabakukɪŋ kˈirja/ (n)
Habacuc
  yksi Vanhan testamentin kirjoista

Haggain kirja /hˈaɡːaiŋ kˈirja/ (n)
Aggaeus
  yksi Vanhan testamentin kirjoista

Haiti /hˈaitɪ/ (pn)
Haitia
  tasavalta Hispaniolan saarella Karibialla, Dominikaanisen tasavallan rajanaapuri

Hampuri /hˈampurɪ/ (pn)
Hamburgum
  kaupunki Saksassa

Hannover /hˈannover/ (pn)
Hannoveria
  saksalainen suurkaupunki, Ala-Saksin pääkaupunki

Harkova /hˈarkova/ (pn)
Charcovia
  kaupunki Ukrainassa

Harppi /hˈarpːɪ/ (pn)
Circinus
  pieni tähdistö eteläisellä tähtitaivaalla

Havaiji /hˈavaijɪ/ (pn)
Havaii
  Tyynellä valtamerellä sijaitseva saariryhmä ja Yhdysvaltain osavaltio

Havanna /hˈavanna/ (pn)
Avana
  Kuuban pääkaupunki

Helsinki /hˈelsɪŋkɪ/ (pn)
Helsingia
  Suomenlahden rannalla, Uudellamaalla Etelä-Suomessa sijaitseva Suomen pääkaupunki

Heprealaiskirje /hˈeprealˌaiskɪrje/ (pn)
Hebræos
  yksi Uuden testamentin kirjoista

Herra /hˈerra/ (pn)
Dominus
  kristinuskon ja juutalaisuuden jumalan kunnioittava nimitys

Hesekiel /hˈesekiel/ (pn)
Ezechiel
  yksi Vanhan testamentin kirjoista

Hessen /hˈessen/ (pn)
Hassia
  Saksan liittotasavallan osavaltio maan keskiosassa. Sen pääkaupunki on Wiesbaden ja suurin kaupunki Frankfurt.

Hispania /hˈispanˌia/ (pn)
Hispania
  Pyreneiden niemimaa, erityisesti Rooman provinssina

Hokkaido /hˈokːaido/ (pn)
Hoccaido
  Japanin neljästä pääsaaresta toiseksi suurin

Hollanti /hˈollantɪ/ (pn)
Hollandia
  Alankomaat, valtio Euroopassa

Hongkong /hˈoŋkoŋ/ (pn)
Hongcongum
  Kiinan rannikolla sijaitseva erityishallintoalue

Hoosea /hˈoːsea/ (n)
Osee
  yksi Vanhan testamentin kirjoista

Huippuvuoret /hwˈipːuvˌuoret/ (pn)
Svalbardum
  Norjalle kuuluva saaristo Euroopan pohjoisosassa

Härkä /hˈærkæ/ (pn)
Taurus
  (tähtitiede) tähdistö pohjoisella tähtitaivaalla.

Ibiza /ˈibɪtsa/ (pn)
Ebusus
  Espanjaan kuuluva saari Välimeren länsiosassa

Ilves /ˈilves/ (pn)
Lynx
  himmeä tähdistö pohjoisella taivaanpallolla, Ajomiehen vieressä

Indonesia /ˈindonˌesɪa/ (pn)
Indonesia
  lukuisasta joukosta saaria koostuva valtio Kaakkois-Aasiassa, Indonesian tasavalta

Indonesian tasavalta /ˈindonˌesɪan tˈasavˌalta/ (pn)
Res publica Indonesia
  Indonesian valtion virallinen nimi.

Inkeri /ˈiŋkerɪ/ (pn)
Ingermanlandia
  Inkerinmaa-niminen alue Venäjän federaatiossa, Pietarin ympäristössä, jossa perinteisesti on asunut sinne Ruotsin vallan aikana siirtynyttä luterilaista ja suomalaista väestöä.

Intia /ˈintɪa/ (pn)
India
  suuri liittovaltio Aasian eteläosassa

Intiaani /ˈintɪˌaːnɪ/ (pn)
Indus
  (tähtitiede) eteläisellä tähtitaivaalla sijaitseva himmeätähtinen tähdistö

Iran /ˈiran/ (pn)
Irania
  valtio Lähi-idässä Kaspianmeren ja Persianlahden välissä, aiemmin Persia

Irkutsk /ˈirkutsk/ (pn)
Ircutia
  kaupunki Etelä-Siperiassa Venäjällä Baikaljärveen laskevan Angaran rannalla

Irlanti /ˈirlantɪ/ (pn)
Irlandia, Hibernia
  Britteinsaariin kuuluva saari Atlantin valtameressä ja saarella sijaitseva saarivaltio Länsi-Euroopassa

Islanti /ˈislantɪ/ (pn)
Islandia, Snelandia
  saarivaltio Atlantin valtameren keskivaiheilla, Pohjois-Euroopassa, Islannin tasavalta

Iso karhu /ˈiso kˈarhu/ (pn)
Ursa Major
  tähdistö lähellä pohjoista taivaannapaa

Iso-Britannia /ˈisobrˈitannˌia/ (pn)
Britannia
  Britteinsaarten suurin saari Atlantin valtameressä Euroopan mantereesta luoteeseen

Israel /ˈisrael/ (pn)
Israel
  Lähi-idässä Välimeren kaakkoisrannalla sijaitseva, Palestiinan alueelle perustettu valtio

Italia /ˈitalˌia/ (pn)
Italia
  valtio Etelä-Euroopassa, viralliselta nimeltään Italian tasavalta

Itä-Timor /ˈitætˈimor/ (pn)
Timoria Orientalis
  valtio Kaakkois-Aasiassa Malaijien saaristossa Timorin saaren itäosassa

Itämeri /ˈitæmˌerɪ/ (pn)
Mare Balticum, mare Balticum
  Atlantin valtameren lahti, siihen kuuluva välimeri

Itävalta /ˈitævˌalta/ (pn)
Austria
  Keski-Euroopassa sijaitseva valtio.

Jaakko /jˈaːkːo/ (pn)
Iacobus
  Jaakon nimipäivä: 25.7.

Jaava /jˈaːva/ (pn)
Iava
  saari Indonesiassa

Jamaika /jˈamaika/ (pn)
Iamaica
  Karibialla, Väli-Amerikassa sijaitseva valtio, isoihin Antilleihin kuuluva Karibian neljänneksi suurin saari.

Japani /jˈapanɪ/ (pn)
Iaponia, Japonia
  Itä-Aasiassa sijaitseva perustuslaillinen keisarikunta ja saarivaltio

Jaroslavl /jˈaroslavl/ (pn)
Iaroslavia
  kaupunki Venäjällä

Jeesus /jˈeːsus/ (pn)
Iēsus, Iesus
  kristinuskossa Jumalan poika ja vapahtaja, usein tarkennuksella Nasaretilainen tai Kristus

Jehovan todistaja /jˈehovan tˈodɪstˌaja/ (n)
Testis Jehovah
  erään kristillisperäisen uskonnollisen liikkeen, Jehovan todistajien, jäsen

Jekaterinburg /jˈekaterˌinburɡ/ (pn)
Catharinoburgum
  kaupunki Venäjällä

Jemen /jˈemen/ (pn)
Iemenia
  Lähi-idässä Arabian niemimaan etelärannikolla sijaitseva valtio

Jenisei /jˈenɪsei/ (pn)
Ienisea
  yksi maailman pisimmistä joista, joka saa alkunsa Mongolian ja Venäjän rajalta ja laskee Pohjoiseen jäämereen

Jersey /jˈersey/ (pn)
Caesarea insula
  saari Englannin kanaalissa, yksi Kanaalisaarista

Jerusalem /jˈerusalem/ (pn)
Hierosolyma
  kaupunki Israelissa

Jesaja /jˈesaja/ (pn)
Isaiæ, Isaiae
  yksi Vanhan testamentin kirjoista

Job /jˈob/ (pn)
Iobus
  yksi Vanhan testamentin kirjoista

Johanneksen ilmestys /jˈohannˌeksen ˈilmestys/ (pn)
Apocalypsis
  yksi Uuden testamentin kirjoista

Johannes Kastaja /jˈohannes kˈastaja/ (pn)
Ioannes Baptista
  (historia, uskonto) Uuden testamentin henkilö

Joonianmeri /jˈoːnɪˌanmerɪ/ (pn)
Ionium
  lännessä Sisiliaan, idässä Albaniaan ja Kreikkaan rajoittuva Välimeren osa

Joosef /jˈoːsef/ (pn)
Iosephus
  Raamatun hahmoja, mm. Jeesuksen isä

Jordania /jˈordanˌia/ (pn)
Iordania
  valtio Lähi-idässä Jordanjoen itärannalla.

Jordanjoki /jˈordanjˌokɪ/ (pn)
Iordanus
  Jordanin virta, Israelin miehittämän Länsirannan ja Jordanian rajalla virtaava joki

Joulusaari /jˈoulusˌaːrɪ/ (pn)
Insula Christi Natalis
  Australian hallinnossa oleva territorio Intian valtameressä.

Jousimies /jˈousɪmies/ (pn)
Sagittarius
  tähdistö pohjoisella tähtitaivaalla.

Joutsen /jˈoutsen/ (pn)
Cygnus
  Lyyrasta itään ja Pegasuksesta länteen sijaiseva navanympärystähdistö

Jugoslavia /jˈuɡoslˌavɪa/ (pn)
Iugoslavia
  entinen valtio Balkanilla Adrianmeren rannalla, vuosina 1918–1944 Jugoslavian kuningaskunta; toisen maailmansodan jälkeen sosialistinen valtio, joka tunnettiin nimellä Jugoslavian sosialistinen liittotasavalta

Juhana /jˈuhana/ (pn)
Iōannēs
  eräiden ulkomaisten monarkkien hallitsijanimen suomenkielinen muunnos

Jumala /jˈumala/ (pn)
Deus
  kristinuskon, juutalaisuuden tai islamin jumalakäsitteen Jumala

Jupiter /jˈupɪter/ (pn)
Iuppiter
  aurinkokuntamme suurin kiertotähti, viides planeetta Auringosta
  (mytologia) roomalaisten pääjumala ”Juppiter”

Juudea /jˈuːdea/ (pn)
Iudaea
  Juudan alue roomalaisvallan alla

Jänis /jˈænɪs/ (pn)
Lepus
  pienehkö tähdistö Orionin eteläpuolella

Kaakkois-Aasia /kˈaːkːoisˈaːsɪa/ (pn)
Asia Meridiorientalis
  Aasian mantereesta Taka-Intian niemimaa ja sen eteläpuoliset merialueet valtioineen Australiaan asti

Kaarle /kˈaːrle/ (pn)
Carolus
  eräiden historiallisten monarkkien hallitsijanimen suomenkielinen muunnos

Kairo /kˈairo/ (pn)
Cairus
  Egyptin pääkaupunki

Kaksoset /kˈaksoset/ (pn)
Gemini
  tähdistö pohjoisella tähtitaivaalla
  (astrologia) horoskooppimerkki

Kalat /kˈalat/ (pn)
Pisces
  tähdistö pohjoisella tähtitaivaalla
  horoskooppimerkki

Kalifornia /kˈalɪfˌornɪa/ (pn)
California
  Yhdysvaltojen väkirikkain osavaltio Yhdysvaltain länsirannikolla Tyynenmeren rannalla

Kaliningrad /kˈalɪnˌiŋrad/ (pn)
Regiomontium
  Venäjän läntisin kaupunki, joka sijaitsee muusta maasta erillisellä Kaliningradin alueella Itämeren rannalla; entinen Königsberg

Kambodža /kˈambodʒa/ (pn)
Cambodia, Cambosia
  eräs valtio Aasiassa

Kameleontti /kˈameleˌontːɪ/ (pn)
Chamaeleon
  eteläisellä tähtitaivaalla lähellä taivaanpallon etelänapaa oleva pieni himmeävaloinen tähdistö

Kamerun /kˈamerun/ (pn)
Cameronia
  valtio Afrikassa

Kanaalisaaret /kˈanaːlɪsˌaːret/ (pn)
Insulae Normannorum
  saariryhmä Englannin kanaalissa, Ranskan rannikolla Normandian edustalla

Kanada /kˈanada/ (pn)
Canada
  Brittiläisen kansanyhteisön itsenäinen jäsenvaltio Pohjois-Amerikassa

Kanariansaaret /kˈanarɪˌansaːret/ (pn)
Canariae Insulae
  Espanjalle kuuluva saariryhmä Afrikan länsirannikolla. Saariryhmän saaria ovat La Palma, El Hierro, Gomera, Teneriffa, Gran Canaria, Fuerteventura ja Lanzarote.

Kapkaupunki /kˈapkaupˌuŋkɪ/ (pn)
Civitas Capitis
  kaupunki Etelä-Afrikassa

Karibianmeri /kˈarɪbɪˌanmerɪ/ (pn)
Mare Caribicum
  Meksikonlahden eteläpuolella oleva Etelä-Amerikan, Keski-Amerikan ja Antillien rajaama alue Atlantista

Karthago /kˈarthaɡo/ (pn)
Carthāgō
  historiallinen kaupunki Pohjois-Afrikassa nykyisessä Tunisiassa

Kaspianmeri /kˈaspɪˌanmerɪ/ (pn)
Caspias
  maailman suurimmaksi järveksi nimitetty allas Kaakkois-Euroopan ja Länsi-Aasian välillä

Katalonia /kˈatalˌonɪa/ (pn)
Catalonia
  itsehallintoalue Espanjassa

Katariina /kˈatarˌiːna/ (pn)
Catharina
  eräs naisen etunimi

Kaukasia /kˈaukasˌia/ (pn)
Caucasus
  alue Euroopan ja Aasian rajalla Mustanmeren ja Kaspianmeren välillä

Kaukasus /kˈaukasus/ (pn)
Caucasus
  vuoristo Euroopan ja Aasian rajalla Mustanmeren ja Kaspianmeren välillä

Kaukoputki /kˈaukopˌutkɪ/ (pn)
Telescopium
  pieni tähdistö eteläisellä taivaanpallolla

Kauris /kˈaurɪs/ (pn)
Capricornus
  (tähtitiede) tähdistö pohjoisella tähtitaivaalla.

Kazakstan /kˈatsakstan/ (pn)
Casachia
  Keski-Aasiassa sijaitseva sisämaavaltio

Kazan /kˈatsan/ (pn)
Casanum
  Tatarstanin tasavallan pääkaupunki, yksi koko Venäjän federaation suurimmista kaupungeista

Kenia /kˈenɪa/ (pn)
Kenia
  tasavalta itäisessä Afrikassa.

Keski-Afrikan tasavalta /kˈeskɪˈafrɪkan tˈasavˌalta/ (pn)
Respublica Africae Mediae
  eräs valtio Afrikassa

Kettu /kˈetːu/ (pn)
Vulpecula
  himmeä tähdistö pohjoisella taivaanpallolla

Kiina /kˈiːna/ (pn)
Sina, Sinae
  Itä-Aasiassa, Kiinanmeren rannikolla sijaitseva valtio, joka on väkiluvultaan maailman suurin valtio ja jonka pääkaupunki on Peking ja virallinen nimi Kiinan kansantasavalta

Kiinan kansantasavalta /kˈiːnaŋ kˈansantˌasavˌalta/ (pn)
Respublica Populi Sinarum
  Kiinan valtion virallinen nimi, erityisesti viitattaessa manner-Kiinan kommunistisen puolueen hallitsemaan Kiinaan vuodesta 1949 lähtien

Kiinan tasavalta /kˈiːnan tˈasavˌalta/ (pn)
Res publica Sinarum
  Taiwanin saarta hallitseva saarivaltio Aasiassa

Kilpi /kˈilpɪ/ (pn)
Scutum
  pieni tähdistö lähellä taivaanekvaattoria

Kioto /kˈioto/ (pn)
Kioto
  kaupunki Japanissa pääsaari Honshulla

Kiova /kˈiova/ (pn)
Chiovia, Kiovia
  Ukrainan pääkaupunki

Kirahvi /kˈirahvɪ/ (pn)
Camelopardalis
  laaja mutta himmeä tähdistö lähellä pohjoista taivaannapaa

Kirgisia /kˈirɡɪsˌia/ (pn)
Chirgisia
  tasavalta Keski-Aasiassa, Kiinan länsinaapuri.

Kolmio /kˈolmɪo/ (pn)
Triangulum
  pieni tähdistö pohjoisella taivaanpallolla

Kolossalaiskirje /kˈolossalˌaiskɪrje/ (n)
Colossenses
  yksi Uuden testamentin kirjoista

Kolumbia /kˈolumbˌia/ (pn)
Columbia
  valtio Etelä-Amerikan pohjoisosassa, Väli-Amerikan kannaksen eteläpuolella; virallisesti Kolumbian tasavalta

Kompassi /kˈompassɪ/ (pn)
Pyxis
  pieni tähdistö eteläisellä taivaanpallolla

Kongo /kˈoŋŋo/ (pn)
Congum
  joki keski-Afrikassa

Kongon tasavalta /kˈoŋŋon tˈasavˌalta/ (pn)
Respublica Congensis
  valtio päiväntasaajan Afrikassa, Kongojoen pohjoispuolella Kongon demokraattisen tasavallan rajanaapurina, vuosina 1969–1991 nimeltään Kongon kansantasavalta

Konstantinopoli /kˈonstantˌinopˌolɪ/ (pn)
Constantinopolis
  Rooman valtakunnan itäosan ja Bysantin valtakunnan pääkaupunki 1400-luvulle; nykyinen Istanbul

Koraani /kˈoraːnɪ/ (pn)
Alcoranus
  islamilaisten pyhä kirja

Korea /kˈorea/ (pn)
Corea
  niemimaa Kaakkois-Aasiassa; Korean niemimaa

Korean demokraattinen kansantasavalta /kˈorean dˈemokrˌaːtːɪneŋ kˈansantˌasavˌalta/ (pn)
Res Publica Popularis Democratica Coreana
  valtio Aasiassa, Korean niemimaalla Etelä-Korean pohjoispuolella

Korean tasavalta /kˈorean tˈasavˌalta/ (pn)
Respublica Coreae
  Etelä-Korean valtion virallinen nimi

Korfu /kˈorfu/ (pn)
Corcyra
  Kreikan saari

Korintti /kˈorɪntːɪ/ (pn)
Corinthus
  kaupunki Kreikassa

Korinttolaiskirje /kˈorɪntːolˌaiskɪrje/ (n)
Corinthios
  yksi Uuden testamentin kirjoista

Korppi /kˈorpːɪ/ (pn)
Corvus
  tähdistö eteläisellä tähtitaivaalla Vesikäärmeen pohjoispuolella Neitsyestä etelään

Korsika /kˈorsɪka/ (pn)
Corsica
  Ranskalle kuuluva saari Välimeren läntisessä osassa

Kotka /kˈotka/ (pn)
Aquila
  eräs taivaan ekvaattorin halkaisema ja osittain Linnunradalla oleva tähdistö

Krakova /krˈakova/ (pn)
Cracovia
  kaupunki eteläisessä Puolassa

Krapu /krˈapu/ (pn)
Cancer
  tähdistö pohjoisella tähtitaivaalla

Kreeta /krˈeːta/ (pn)
Creta
  Kreikalle kuuluva saari Välimeressä

Kreikka /krˈeikːa/ (pn)
Graecia
  valtio Balkanilla, Etelä-Euroopassa Välimeren rannalla

Krim /krˈim/ (pn)
Crimaea
  Mustaanmereen pistävä niemimaa, joka on kuulunut Krimin autonomiselle sosialistiselle neuvostotasavallalle, Ukrainalle ja Venäjälle

Kroatia /krˈoatˌia/ (pn)
Croatia
  Välimerellä, Kaakkois-Euroopassa Balkanin pohjoisosassa sijaitseva valtio; Kroatian tasavalta

Kultakala /kˈultakˌala/ (pn)
Dorado, Xiphias
  eteläisen taivaanpuoliskon tähdistö

Kuollutmeri /kˈuollutmˌerɪ/ (pn)
lacus Asphaltites
  laskujoeton suolajärvi Lähi-idässä

Kuu /kˈuː/ (pn)
Luna, luna
  Maan kiertolainen

Kuuba /kˈuːba/ (pn)
Cuba
  valtio Karibianmerellä

Kuurinmaa /kˈuːrɪnmaː/ (pn)
Couronia
  historiallinen maakunta Latvian länsiosassa

Kuvanveistäjä /kˈuvanvˌeistæjæ/ (pn)
Sculptor
  himmeä tähdistö eteläisellä taivaanpallolla

Kykladit /kˈykladɪt/ (pn)
Cyclades
  Egeanmeressä Kreikan kaakkoispuolella sijaitseva ja siihen kuuluva saariryhmä

Kypros /kˈypros/ (pn)
Cyprus
  saari Välimeressä

Kärpänen /kˈærpænen/ (pn)
Musca
  tähdistö eteläisellä tähtitaivaalla Etelän rististä etelään.

Käärme /kˈæːrme/ (pn)
Serpens
  tähdistö taivaanekvaattorilla lähellä ekliptikaa; tähtitaivaan ainoa kaksiosainen tähdistö

Köli /kˈølɪ/ (pn)
Carina
  tähdistö eteläisellä taivaanpallolla

Köln /kˈøln/ (pn)
Colonia Agrippina
  suurkaupunki Nordrhein-Westfalenissa Saksassa

Kööpenhamina /kˈøːpenhˌamɪna/ (n)
Hafnia
  Själlannin saarella sijaitseva Tanskan pääkaupunki

Lapin maakunta /lˈapɪn mˈaːkunta/ (pn)
Laponia
  Suomen Lapin kattava maakunta

Lappi /lˈapːɪ/ (pn)
Lapponia
  alue Suomen, Norjan, Ruotsin ja Venäjän pohjoisosissa. Suomen Lappi sijaitsee entisessä Lapin läänissä, jota vastaa alueeltaan myös Lapin maakunta

Latium /lˈatium/ (pn)
Latium
  Keski-Italiassa sijaitseva hallintoalue

Latvia /lˈatvɪa/ (pn)
Lettonia
  tasavalta Baltiassa, Euroopassa: Latvian tasavalta

Laulujen laulu /lˈaulujen lˈaulu/ (n)
Canticum Canticorum
  yksi Vanhan testamentin kirjoista

Leijona /lˈeijona/ (pn)
Leo
  eläinradan tähdistö pohjoisella tähtitaivaalla

Lentokala /lˈentokˌala/ (pn)
Volans
  tähdistö eteläisellä taivaanpallolla, melko lähellä eteläistä taivaannapaa

Levantti /lˈevantːɪ/ (pn)
Oriens
  Välimeren itärannikon maat, Syyria, Libanon, Jordania, Palestiina, Israel

Libanon /lˈibanon/ (pn)
Libanus
  Libanonin tasavalta, valtio Lähi-idässä Välimeren rannalla

Libya /lˈibya/ (pn)
Libya
  eräs valtio Pohjois-Afrikassa

Liettua /lˈietːua/ (pn)
Lituania, Lithuania
  tasavalta Euroopassa

Liivinmaa /lˈiːvɪnmaː/ (pn)
Livonia
  Historiallinen maakunta Baltiassa, 1600–1800 -luvuilla.

Linnunrata /lˈinnunrˌata/ (pn)
Via Lactea
  nimitys galaksille, jossa Aurinkokuntamme sijaitsee

Lissabon /lˈissabon/ (pn)
Lisbonum
  Portugalin pääkaupunki

Ljubljana /ljˈubljana/ (pn)
Aemona
  Slovenian pääkaupunki

Lohikäärme /lˈohɪkˌæːrme/ (pn)
Draco
  pohjoisella tähtitaivaalla Otavan pohjoispuolella sijaitseva navanympärystähdistö

Lokris /lˈokrɪs/ (pn)
Locris
  maakunta muinaisessa Kreikassa

Lombardia /lˈombardˌia/ (pn)
Langobardia
  alue Pohjois-Italiassa

Lontoo /lˈontoː/ (pn)
Londinium
  Englannissa sijaitseva kaupunki; Ison-Britannian ja Englannin pääkaupunki

Lothringen /lˈothrɪŋŋen/ (pn)
Lotharingia
  Koillis-Ranskassa sijainnut hallintoalue, jonka pääkaupunki oli Metz; nykyisin osa Grand Estiä

Louisiana /lˈouɪsˌiana/ (pn)
Ludoviciana
  Yhdysvaltain osavaltio Mississippin jokilaaksossa Meksikonlahden rannalla, pääkaupunki Baton Rouge

Luoteisterritoriot /lˈuoteistˌerrɪtˌorɪot/ (pn)
Territoria Septentrio-Occidentalia
  territorio Kanadan pohjoisosassa Albertasta pohjoiseen

Luxemburg /lˈuksemburɡ/ (pn)
Luxemburgum, Luksemburga
  Länsi-Euroopassa sijaitseva valtio, Luxemburgin suurherttuakunta

Lviv /lvˈiv/ (pn)
Leopolis
  kaupunki Ukrainassa

Lyydia /lˈyːdɪa/ (pn)
Lȳdia
  Vähä-Aasiassa sijaitseva alue

Lyypekki /lˈyːpekːɪ/ (pn)
Lubeca
  kaupunki Saksassa Itämeren rannikolla

Lähi-itä /lˈæhɪˈitæ/ (pn)
Oriens Medius
  Lähimpänä Eurooppaa sijaitseva Aasian osa, johon lasketaan yleensä myös Egypti Afrikassa ja joskus kaikki Pohjois-Afrikan arabivaltiot

Länsi-Suomi /lˈænsɪsˈuomɪ/ (pn)
Fennia
  Suomen valtion läntinen osa

Maa /mˈaː/ (pn)
Tellus, terra
  maapallo, kolmas planeetta Auringosta lukien

Maalari /mˈaːlarɪ/ (pn)
Pictor
  pieni tähdistö eteläisellä taivaanpallolla

Maarianhamina /mˈaːrɪˌanhamˌina/ (pn)
Portus Mariae
  Ahvenanmaan ainoa kaupunki ja Ahvenanmaan itsehallinnollisen maakunnan pääkaupunki

Maas /mˈaːs/ (pn)
Mosa
  Pohjanmereen laskeva joki, joka virtaa Ranskan, Alankomaiden ja Belgian kautta

Madagaskar /mˈadaɡˌaskar/ (pn)
Madagascaria
  eräs saarivaltio Afrikan itärannikolla

Magnesia /mˈaɡnesˌia/ (pn)
Magnesia
  historiallinen kaupunki ja maakunta Thessaliassa

Main /mˈain/ (pn)
Moenus
  Baijerista Reiniin virtaava joki Saksassa

Makedonia /mˈakedˌonɪa/ (pn)
Macedonia
  Makedonian tasavalta, etelä-eurooppalainen valtio Balkanilla, josta vuodesta 2019 käytetään nimeä Pohjois-Makedonia

Malakia /mˈalakˌia/ (n)
Malachias
  yksi Vanhan testamentin kirjoista

Malediivit /mˈaledˌiːvɪt/ (pn)
Divi
  Kansanyhteisöön kuuluva pieni tasavalta Korallisaarilla Intian valtameressä

Malesia /mˈalesˌia/ (pn)
Malaesia
  Malakan niemimaan eteläosassa ja Borneon saaren pohjoisosassa sijaitseva kansanyhteisöön kuuluva aasialainen liittovaltio.

Malja /mˈalja/ (pn)
Crater
  pieni tähdistö eteläisellä tähtitaivaalla

Mallorca /mˈallorka/ (pn)
Balearis Maior
  Espanjaan kuuluva saari Välimeren länsiosassa

Malta /mˈalta/ (pn)
Malta
  Välimeressä sijaitseva saarivaltio, Maltan tasavalta.

Manila /mˈanɪla/ (pn)
Manila
  Luzonin saarella sijaitseva Filippiinien pääkaupunki ja suurin kaupunki

Mansaari /mˈansaːrɪ/ (pn)
Monapia
  saari Irlanninmeressä Irlannin ja Ison-Britannian saarten välissä

Marathon /mˈarathon/ (pn)
Marathōn
  kapunki Kreikassa

Margareeta /mˈarɡarˌeːta/ (pn)
Margareta
  eräs naisen etunimi

Marmaranmeri /mˈarmarˌanmerɪ/ (pn)
Propontis
  Bosporinsalmen ja Dardanellien välissä oleva välimeri luoteisessa Turkissa

Marokko /mˈarokːo/ (pn)
Marocum
  Pohjois-Afrikassa sijaitseva valtio

Marseille /mˈarseille/ (pn)
Massilia
  suuri satamakaupunki Etelä-Ranskassa Rhônejoen suulla Välimeren rannalla

Marshallinsaaret /mˈarʃallˌinsaːret/ (pn)
Insulae Marsalienses
  saarivaltio Oseaniassa, Marshallinsaarten tasavalta

Matti Meikäläinen /mˈatːɪ mˈeikælˌæinen/ (pn)
NN
  kuvitteellinen, todellisen (miespuolisen) ihmisen nimen sijaan käytettävä, nimi

Mauritania /mˈaurɪtˌanɪa/ (pn)
Mauretania
  eräs valtio Afrikassa

Mayotte /mˈayˌotːe/ (pn)
Maiotta
  Ranskan merentakainen departementti ja aluehallinto

Mekka /mˈekːa/ (pn)
Mecca
  kaupunki Saudi-Arabiassa, islamin pyhä kaupunki jonne päin kääntyneinä muslimit rukoilevat

Meksiko /mˈeksɪko/ (pn)
Mexicum
  liittotasavalta Keski-Amerikassa

Merkurius /mˈerkurius/ (pn)
Mercurius
  Aurinkoa lähin Aurinkokunnan planeetta

Mesopotamia /mˈesopˌotamˌia/ (pn)
Mesopotamia
  Kaksoisvirranmaa, käsittää lähinnä nykyisen Irakin alueen sekä Syyrian itäosan ja Turkin kaakkoisosan

Messinansalmi /mˈessɪnˌansalmɪ/ (pn)
Fretum Messānae
  (maantiede) kapea salmi Sisilian ja Italian mantereen välissä.

Mikkeli /mˈikːelɪ/ (pn)
Michaelia
  kaupunki Etelä-Savossa Itä-Suomessa

Mikroskooppi /mˈikroskˌoːpːɪ/ (pn)
Microscopium
  eteläisellä taivaalla sijaitseva pieni himmeätähtinen tähdistö

Milano /mˈilano/ (pn)
Mediolanum
  miljoonakaupunki pohjois-Italiassa Lombardiassa

Moldova /mˈoldova/ (pn)
Moldavia
  eräs valtio Itä-Euroopassa

Monaco /mˈonako/ (pn)
Monoecus
  Ranskan ympäröimä ruhtinaskunta Etelä-Euroopassa Välimeren rannalla

Mongolia /mˈoŋŋolˌia/ (pn)
Mongolia
  Aasiassa sijaitseva valtio, joka sijaitsee sisämaassa Venäjän ja Kiinan välissä

Montenegro /mˈontenˌeɡro/ (pn)
Mons Niger
  Adrianmeren rannikolla sijaitseva valtio

Mosambik /mˈosambɪk/ (pn)
Mozambicum
  eteläisessä Afrikassa sijaitseva valtio, Mosambikin tasavalta

Moskova /mˈoskova/ (pn)
Moscua, Moscovia
  Venäjän pääkaupunki

Mustameri /mˈustamˌerɪ/ (pn)
Pontus Euxinus
  Kaakkois-Euroopan ja Etu-Aasian välinen sisämeri Turkin pohjoispuolella

Myanmar /mˈyanmar/ (pn)
Birmania
  Myanmarin liiton tasavalta, valtio Kaakkois-Aasiassa, entinen nimi Burma

Määri /mˈæːrɪ/ (pn)
Moravia
  historiallinen alue nykyisessä Tšekin tasavallassa

München /mˈynkhen/ (pn)
Monachium
  saksalainen suurkaupunki, Baijerin pääkaupunki

Nahum /nˈahum/ (n)
Nahum
  yksi Vanhan testamentin kirjoista

Namibia /nˈamɪbˌia/ (pn)
Namibia
  Lounais-Afrikassa sijaitseva valtio

Napoli /nˈapolɪ/ (pn)
Neāpolis
  kaupunki Campaniassa Italiassa Napolinlahden pohjoisella rannalla

Nasaret /nˈasaret/ (pn)
Nāzara
  muinainen kaupunki Galileassa

Nehemia /nˈehemˌia/ (n)
Nehemiae
  yksi Vanhan testamentin kirjoista

Neitsyt /nˈeitsyt/ (pn)
Virgo
  (tähtitiede) tähdistö pohjoisella ja osittain eteläisellä tähtitaivaalla

Nepal /nˈepal/ (pn)
Nepalia
  Aasiassa Himalajan vuoristossa Kiinan ja Intian välissä sijaitseva sisämaavaltio, virallisesti Nepalin demokraattinen liittotasavalta.

Neptunus /nˈeptunus/ (pn)
Neptunus
  Aurinkokunnan kahdeksas ja uloin planeetta Auringosta laskettuna, Pluton menetettyä asemansa planeettana 2006

Neuvostoliitto /nˈeuvostolˌiːtːo/ (pn)
Uniō Sovietica
  Itä-Euroopassa ja Aasian pohjoisosissa sijainnut viidentoista sosialistisen neuvostotasavallan muodostama liittovaltio, joka oli olemassa 1922–1991; kommunismiin pyrkinyt suurvalta

New Mexico /nˈev mˈeksɪko/ (pn)
Novum Mexicum
  Yhdysvaltain eteläosassa, Meksikon pohjoispuolella sijaitseva pääosin kuivasta erämaasta koostuva osavaltio, jonka pääkaupunki on Santa Fe ja suurin kaupunki Albuquerque

New Orleans /nˈev ˈorleans/ (pn)
Nova Aurelia
  Yhdysvaltain eteläosassa, Mississippijoen alajuoksulla sijaitseva kaupunki

Newfoundland ja Labrador /nˈevfoundland ja lˈabrador/ (pn)
Terra Nova et Terra Laboratoria
  provinssi Kanadan itäosassa

Nicaragua /nˈikarˌaɡua/ (pn)
Nicaragua
  Väli-Amerikassa sijaitseva valtio

Niger /nˈiɡer/ (pn)
Niger
  eräs valtio Afrikassa

Nigeria /nˈiɡerˌia/ (pn)
Nigeria
  Länsi-Afrikassa, Guineanlahden rannalla sijaitseva, väkiluvultaan Afrikan suurin valtio

Niili /nˈiːlɪ/ (pn)
Nilus
  Itä-Afrikassa virtaava joki, joka saa alkunsa Victoriajärvestä ja Tanajärvestä Etiopiasta ja laskee Välimereen

Nikosia /nˈikosˌia/ (pn)
Nicosia
  Kyproksen tasavallan pääkaupunki

Niue /nˈiue/ (pn)
Niue
  itsehallinnollinen saarivaltio, Polynesiassa Tyynellä valtamerellä

Nizza /nˈitsa/ (pn)
Nicaea
  rannikkokaupunki Välimeren äärellä kaakkois-Ranskassa

Nižni Novgorod /nˈiʒnɪ nˈovɡorod/ (pn)
Novogardia Inferior
  kaupunki Venäjällä

Norja /nˈorja/ (pn)
Norvegia
  Pohjois-Euroopassa, Suomen, Ruotsin ja Tanskan naapurissa sijaitseva valtio, Norjan kuningaskunta.

Normandia /nˈormandˌia/ (pn)
Normannia
  Pohjois-Ranskassa sijaitseva hallintoalue, jonka pääkaupunki on Rouen

Novosibirsk /nˈovosɪbɪrsk/ (pn)
Novosibirscum
  Venäjän kolmanneksi suurin kaupunki, joka sijaitsee Etelä-Siperiassa Objoen rannalla

Nubia /nˈubɪa/ (pn)
Nubia
  muinainen kuningaskunta Niilin yläjuoksulla, nykyisen Egyptin ja Sudanin rajalla

Numidia /nˈumɪdˌia/ (pn)
Numidia
  Pohjois-Afrikassa sijainnut alue ja berberivaltio

Nuoli /nˈuolɪ/ (pn)
Sagitta
  pieni tähdistö pohjoisella taivaanpallolla

Nürnberg /nˈyrnberɡ/ (pn)
Norimberga
  kaupunki Saksassa

Obadja /ˈobadja/ (n)
Abdiæ
  yksi Vanhan testamentin kirjoista

Oder /ˈoder/ (pn)
Viadrus
  Keski-Euroopassa sijaitseva joki, joka virtaa Tšekin, Puolan ja Saksan läpi Itämereen

Oinas /ˈoinas/ (pn)
Aries
  eläinradan tähdistö pohjoisella tähtitaivaalla

Oktantti /ˈoktantːɪ/ (pn)
Octans
  tähdistö eteläisellä taivaannavalla

Orion /ˈorɪon/ (pn)
Orion
  taivaanekvaattorin molemmin puolin Härän, Ison koiran ja Kaksosten välissä sijaitseva tähdistö

Oseania /ˈoseˌanɪa/ (pn)
Oceania
  Tyynellä valtamerellä sijaitseva saaristojen ryhmä, johon kuuluvat Fidži, Kiribati, Marshallinsaaret, Mikronesian liittovaltio, Nauru, Niue, Palau, Papua-Uusi-Guinea, Samoa, Salomonsaaret, Tonga, Tuvalu, Uusi-Seelanti ja Vanuatu.

Oslo /ˈoslo/ (pn)
Asloa
  Norjan pääkaupunki sekä asukasluvultaan maan suurin kaupunki

Otava /ˈotava/ (pn)
septentriones
  Ison karhun tähdistön seitsemän kirkkaimman tähden muodostama asterismi

Oulu /ˈoulu/ (pn)
Uloa
  rannikkokaupunki Pohjois-Suomessa

Oxford /ˈoksford/ (pn)
Oxonia
  kaupunki Englannissa

Paavali /pˈaːvalɪ/ (pn)
Paulus
  Paavalin päivä, 25.1

Pakistan /pˈakɪstan/ (pn)
Pakistania
  tasavalta Aasiassa

Palestiina /pˈalestˌiːna/ (pn)
Palaestina
  Välimeren ja Jordanjoen välinen alue sekä tähän liittyviä alueita pohjoisessa ja etelässä. Poliittiselta asemaltaan kiistanalainen alue Lähi-idässä

Pannonia /pˈannonˌia/ (pn)
Pannonia
  Rooman valtakunnan provinssi nykyisessä Länsi-Unkarissa

Papua-Uusi-Guinea /pˈapuaˈuːsɪɡwˈinea/ (pn)
Papua Nova Guinea
  valtio, joka hallitsee Uuden-Guinean saaren itäistä puolikasta Tyynellä valtamerellä Australian pohjoispuolella ja läheisiä saaria.

Paraguay /pˈaraɡˌuay/ (pn)
Paraguaia
  Etelä-Amerikassa sijaitseva valtio.

Pariisi /pˈarɪːsɪ/ (pn)
Lutetia, Lutetia Parisiorum
  Seinejoen varrella sisämaassa sijaitseva Ranskan pääkaupunki; samalla Seine'in departementin pääkaupunki

Peking /pˈekɪŋ/ (pn)
Pechinum
  Kiinan kansantasavallan pääkaupunki

Peloponnesos /pˈelopˌonnesos/ (pn)
Peloponnēsus
  Manner-Kreikan eteläisin niemimaa

Persia /pˈersɪa/ (pn)
Persia
  historiallinen valtakunta, jota hallitsivat šaahit, Iranin nimi vuoteen 1935

Persianlahti /pˈersɪˌanlahtɪ/ (pn)
sinus Persicus
  Iranin ja Arabian niemimaan välinen sivumeri, joka on Hormuzinsalmen kautta yhteydessä Arabianmereen

Peru /pˈeru/ (pn)
Peruvia
  eräs Etelä-Amerikassa sijaitseva valtio: Perun tasavalta

Peräkeula /pˈerækˌeula/ (pn)
Puppis
  tähdistö eteläisellä taivaanpallolla

Philadelphia /phˈiladˌelphɪa/ (pn)
Philadelphia
  kaupunki Pennsylvanian osavaltiossa

Picardie /pˈikardie/ (pn)
Picardia
  Pohjois-Ranskassa sijainnut hallintoalue, jonka pääkaupunki oli Amiens; nykyisin osa Ylä-Ranskaa

Pieni karhu /pˈienɪ kˈarhu/ (pn)
Ursa Minor
  tähdistö, jonka alueella sijaitsee pohjoinen taivaannapa

Pietari /pˈietarɪ/ (pn)
Petropolis
  Venäjän toiseksi suurin kaupunki, joka sijaitsee Suomenlahden pohjukassa

Pihkova /pˈihkova/ (pn)
Pscovia
  kaupunki Venäjällä

Pjongjang /pjˈoŋjaŋ/ (pn)
Pyeongyang
  Korean demokraattisen kansantasavallan pääkaupunki

Po /pˈo/ (pn)
Padus, Eridanus
  Adrianmereen laskeva joki Pohjois-Italiassa

Pohjan kruunu /pˈohjaŋ krˈuːnu/ (pn)
Corona Borealis
  pieni tähdistö pohjoisella taivaalla

Pohjanlahti /pˈohjanlˌahtɪ/ (pn)
Sinus Bothnicus
  Itämeren pohjoisin lahti Suomen ja Ruotsin välillä Ahvenanmaan pohjoispuolella

Pohjanmeri /pˈohjanmˌerɪ/ (pn)
Mare Germanicum
  se Atlantin valtameren osa, mikä sijaitsee Ison-Britannian, Ranskan, Belgian, Alankomaiden, Saksan, Tanskan ja Norjan välissä

Pohjantähti /pˈohjantˌæhtɪ/ (pn)
Stella Polaris
  pohjoisen tähtitaivaan navan lähellä sijaitseva kirkas tähti, joka on toiminut merenkulkijoiden suunnannäyttäjänä

Pohjoinen jäämeri /pˈohjoinen jˈæːmerɪ/ (pn)
Oceanus Arcticus
  laaja merialue pohjoisnavan ympärillä, Euraasian ja Pohjois-Amerikan välimeri

Pohjois-Amerikka /pˈohjoisˈamerˌikːa/ (pn)
America septentrionalis
  pohjoisosa Amerikan mantereesta, kolmanneksi suurin maanosa, joka jakautuu Meksikon, Amerikan yhdysvaltojen ja Kanadan kesken

Pohjois-Carolina /pˈohjoiskˈarolˌina/ (pn)
Carolina Septentrionalis
  Yhdysvaltain osavaltio

Pohjois-Dakota /pˈohjoisdˈakota/ (pn)
Dacota Septentrionalis
  Yhdysvaltain osavaltio

Pohjois-Irlanti /pˈohjoisˈirlantɪ/ (pn)
Hibernia Septentrionalis
  Yhdistyneeseen kuningaskuntaan kuuluva osa Irlannin saarella. Pohjois-Irlannin pääkaupunki on Belfast.

Pohjois-Korea /pˈohjoiskˈorea/ (pn)
Corea Borealis
  valtio Aasiassa, virallisesti Korean demokraattinen kansantasavalta

Pohjoismaat /pˈohjoismaːt/ (pn)
Scandinavia
  Islannin, Norjan, Ruotsin, Suomen ja Tanskan yhteisnimitys

Pohjoispohja /pˈohjoispˌohja/ (pn)
Norbothnia
  Pohjoispohjan maakunta. Maakunta Ruotsissa.

Pommeri /pˈommerɪ/ (pn)
Pomerania
  historiallinen alue Keski-Euroopassa, Oder-joen suistoa ympäröivällä Itämeren etelärannikolla

Portugali /pˈortuɡˌalɪ/ (pn)
Lusitania, Portugallia
  Pyreneiden niemimaalla Atlantin rannikolla eteläisessä Euroopassa sijaitseva valtio

Praha /prˈaha/ (pn)
Praga
  Tšekin pääkaupunki

Preussi /prˈeussɪ/ (pn)
Borussia, Prutenia
  (historia) Saksan alue, kuningaskunta ja johtava valtio

Psalmit /psˈalmɪt/ (n)
Psalmi
  yksi Vanhan testamentin kirjoista

Puerto Rico /pˈuerto rˈiko/ (pn)
Portus Dives
  Yhdysvaltain erillisalue Karibianmerellä, jonka pääkaupunki on San Juan

Punahilkka /pˈunahˌilkːa/ (pn)
Lacernella Rubra
  vanha tytöstä ja sudesta kertova eurooppalainen satu, josta erityisesti Grimmin veljesten versio on monelle tuttu
  edellisen kertomuksen päähenkilö, pieni punanuttuinen tyttö

Punainenmeri /pˈunainˌenmerɪ/ (pn)
Erythraeum mare
  Afrikan mantereen ja Arabian niemimaan välinen pitkulainen sisämeri

Puola /pˈuola/ (pn)
Polonia
  valtio Keski-Euroopassa, Puolan tasavalta

Puolan tasavalta /pˈuolan tˈasavˌalta/ (pn)
Polonia
  Puolan valtion virallinen nimi.

Purje /pˈurje/ (pn)
Vela
  tähdistö eteläisellä taivaanpallolla

Pyhä Henki /pˈyhæ hˈeŋkɪ/ (pn)
Spiritus Sanctus
  Jumalan Henki

Pyhä Yrjö /pˈyhæ ˈyrjø/ (pn)
Sanctus Georgius
  eräs katolinen ja ortodoksinen pyhimys: roomalainen sotilas, josta tuli kristittyytensä tähden marttyyri

Pyreneitten vuoret /pˈyrenˌeitːen vˈuoret/ (pn)
Pyrenaei montes
  Pyreneet, Atlantin valtamerestä Välimereen ulottuva Ranskan ja Espanjan välinen poimuvuoristo

Päiväntasaajan Guinea /pˈæivæntasˌaːjan ɡwˈinea/ (pn)
Guinea Aequatorensis, Guinea Aequinoctialis
  valtio Afrikassa

Pärnu /pˈærnu/ (pn)
Pernavia, Perona
  kaupunki Virossa

Pääsiäissaari /pˈæːsɪˌæissaːrɪ/ (pn)
insula Paschae
  Chilelle kuuluva saari Tyynellä valtamerellä, Rapa Nui

Qatar /kˈatar/ (pn)
Quataria
  Arabian niemimaalla sijaitseva valtio

Quebec /kˈuebek/ (pn)
Quebecum
  pääosin ranskankielinen provinssi Kanadassa
  Quebecin kaupunki, joka sijaitsee ko. provinssissa

Raamattu /rˈaːmatːu/ (pn)
Biblia, biblia
  kristittyjen pyhä kirja, joka muodostuu pyhien kirjojen kokoelmasta

Ranska /rˈanska/ (pn)
Gallia, Francia, Francogallia
  Ranskan tasavalta, eurooppalainen tasavalta, jolla on runsaasti merentakaisia hallintoalueita eri puolilla maailmaa.

Rapu /rˈapu/ (pn)
cancer
  horoskooppimerkki.

Rein /rˈein/ (pn)
Rhenus
  yksi Euroopan suurimmista joista, joka saa alkunsa Itä-Sveitsin Graubündenista ja virtaa Saksan ja Ranskan rajaa ja Alankomaiden läpi ja laskee Pohjanmereen Rotterdamin kohdalla

Rhône /rhˈone/ (pn)
Rhodanus
  Välimereen Marseillen kohdalla laskeva joki Kaakkois-Ranskan ja Lounais-Sveitsin alueella

Riad /rˈiad/ (pn)
Riad
  Saudi-Arabian pääkaupunki

Riika /rˈiːka/ (pn)
Riga
  Latvian pääkaupunki

Riikinkukko /rˈiːkɪŋkˌukːo/ (pn)
Pavo
  himmeä tähdistö eteläisellä taivaanpallolla

Romania /rˈomanˌia/ (pn)
Romania
  Euroopassa sijaitseva valtio

Rooma /rˈoːma/ (pn)
Roma
  Italian pääkaupunki

Roomalaiskirje /rˈoːmalˌaiskɪrje/ (n)
Romani
  yksi Uuden testamentin kirjoista

Rooman valtakunta /rˈoːman vˈaltakˌunta/ (pn)
Imperium Rōmānum
  antiikin aikaisen Rooman kaupunkivaltion pohjalta kasvanut laaja imperiumi

Ruanda /rˈuanda/ (pn)
Ruanda
  keskiafrikkalainen sisämaavaltio, valtio Afrikassa

Ruotsi /rˈuotsɪ/ (pn)
Suecia, Suēcia
  monarkia Pohjois-Euroopassa, Suomen, Norjan ja Tanskan naapurissa, Ruotsin kuningaskunta.

Saarenmaa /sˈaːrenmaː/ (pn)
Osilia
  Virolle kuuluva Itämeren saari

Saarnaaja /sˈaːrnaːja/ (n)
Ecclesiastes
  yksi Vanhan testamentin kirjoista

Saatana /sˈaːtana/ (pn)
Satanas
  korkea-arvoisimpia Jumalan luomia henkiolentoja, nimeltään Lucifer, josta myöhemmin tuli Jumalan vastustaja

Saint Vincent ja Grenadiinit /sˈaint vˈinsent ja ɡrˈenadˌiːnɪt/ (pn)
Sanctus Vincentius et Granatinae
  Karibianmerellä sijaitseva saarivaltio, joka koostuu Saint Vincentin pääsaaresta ja Grenadiinien saariryhmän pohjoisista saarista (Pohjois-Grenadiinit)

Sakarja /sˈakarja/ (n)
Zacharias
  yksi Vanhan testamentin kirjoista

Saksa /sˈaksa/ (pn)
Germania
  valtio Keski-Euroopassa, 16 osavaltion muodostama liittovaltio, Saksan liittotasavalta.

Saksan demokraattinen tasavalta /sˈaksan dˈemokrˌaːtːɪnen tˈasavˌalta/ (pn)
Res publica democratica Germanica
  vuonna 1949 Neuvostoliiton toisen maailmansodan jälkeisestä miehitysvyöhykkeestä muodostettu sosialistinen valtio, jonka alueet liitettiin 1990 Saksan liittotasavaltaan

Saksan liittotasavalta /sˈaksan lˈiːtːotˌasavˌalta/ (pn)
Res Publica Foederata Germaniae
  kuudentoista osavaltion muodostama liittovaltio Keski-Euroopassa, arkisemmin Saksa

Saksi /sˈaksɪ/ (pn)
Saxonia
  Saksan itäinen osavaltio

Salo /sˈalo/ (pn)
Sala
  sisämaakaupunki Suomessa, taipuu sisäpaikallissijoissa

Sambia /sˈambɪa/ (pn)
Zambia
  sisämaavaltio eteläisessä Afrikassa, Sambian tasavalta.

Samogitia /sˈamoɡˌitɪa/ (pn)
Samogitia
  historiallinen maakunta Länsi-Liettuassa

San Marino /sˈan mˈarɪno/ (pn)
Res publica Sancti Marini
  kaupunkivaltio Etelä-Euroopassa, jonka ainoa rajanaapuri on Italia

Sarajevo /sˈarajˌevo/ (pn)
Seraium
  Bosnia ja Hertsegovinan pääkaupunki

Sardinia /sˈardɪnˌia/ (pn)
Sardinia
  Italiaan kuuluva saari Välimerellä, Tyrrhenanmeren itäpuolella

Saturnus /sˈaturnus/ (pn)
Saturnus
  Aurinkokunnan toiseksi suurin planeetta. Kuudes planeetta Auringosta ulospäin laskettuna.

Saudi-Arabia /sˈaudɪˈarabˌia/ (pn)
Arabia Saudiana
  Arabian niemimaalla sijaitseva valtio, Saudi-Arabian kuningaskunta

Sefanja /sˈefanja/ (n)
Sophonias
  yksi Vanhan testamentin kirjoista

Seine /sˈeine/ (pn)
Sequana
  Pariisin halki virtaava joki, joka laskee Englannin kanaaliin

Sekstantti /sˈekstantːɪ/ (pn)
Sextans
  pieni tähdistö taivaanekvaattorilla, lähellä ekliptikaa

Senegal /sˈeneɡal/ (pn)
Senegalia
  maa läntisessä Afrikassa

Serbia /sˈerbɪa/ (pn)
Serbia
  Balkanilla sijaitseva valtio

Serbia ja Montenegro /sˈerbɪa ja mˈontenˌeɡro/ (pn)
Serbia et Nigromontium
  Etelä-Euroopassa vuosina 2003–2006 sijainnut valtio, joka tunnettiin vuosina 1992–2003 nimellä Jugoslavian liittotasavalta ja jonka hajottua syntyivät Serbia ja Montenegro

Seulaset /sˈeulaset/ (pn)
Pleiades
  (tähtitiede) Plejadit, Härän tähdistössä sijaitseva avoin tähtijoukko

Sevastopol /sˈevastopol/ (pn)
Sebastopolis
  kaupunki Krimin niemimaalla

Sevilla /sˈevɪlla/ (pn)
Hispalis
  Andalusian pääkaupunki etelä-Espanjassa Guadalquivirjoen rannalla

Shanghai /ʃˈaŋhai/ (pn)
Sanghaevum
  kaupunki Kiinassa

Simferopol /sˈimferopol/ (pn)
Sympheropolis
  kaupunki Ukrainassa, Krimin autonomisen tasavallan pääkaupunki

Singapore /sˈiŋŋapˌore/ (pn)
Singapura
  Kaakkois-Aasiassa sijaitseva kaupunkivaltio

Siperia /sˈiperˌia/ (pn)
Siberia
  Pohjois-Aasian Venäjään kuuluva osa, joka ulottuu Uralvuorilta Tyynenmeren rannikolle

Sisilia /sˈisɪlˌia/ (pn)
Sicilia
  Italiaan kuuluva Välimeren suurin saari, jonka Messinansalmi erottaa Italian mantereesta.

Sisilisko /sˈisɪlˌisko/ (pn)
Lacerta
  (tähtitiede) Andromedan länsipuolella sijaitseva himmeä tähdistö

Skandinavia /skˈandɪnˌavɪa/ (pn)
Scandinavia
  Skandinavian niemimaan alue, tai skandinaavisten kielten puhuma-alue tai sitä vastaava kulttuurialue; yleensä Ruotsi, Norja ja Tanska, joskus myös Islanti ja Färsaaret

Skoone /skˈoːne/ (pn)
Scania
  alue Ruotsin eteläosassa

Skorpioni /skˈorpɪˌonɪ/ (pn)
Scorpius
  (tähtitiede) tähdistö eteläisellä tähtitaivaalla.

Skotlanti /skˈotlantɪ/ (pn)
Scotia, Caledonia
  kuningaskunta Ison-Britannian saaren pohjoisosassa, Yhdistyneen kuningaskunnan osa

Slavonia /slˈavonˌia/ (pn)
Sclavonia
  alue Kroatiassa

Sleesia /slˈeːsɪa/ (pn)
Silesia
  historiallinen alue nykyisessä Puolassa, Tšekissä ja Saksassa

Slovakia /slˈovakˌia/ (pn)
Slovacia, Slovakia
  Keski-Euroopassa sijaitseva valtio, Slovakian tasavalta

Slovenia /slˈovenˌia/ (pn)
Slovenia
  Euroopassa Adrianmeren itärannalla sijaitseva valtio, Slovenian tasavalta

Sofia /sˈofɪa/ (pn)
Serdica
  Bulgarian pääkaupunki ja suurin kaupunki

Somalia /sˈomalˌia/ (pn)
Somalia
  Afrikan sarvessa sijaitseva valtio.

Sosialististen neuvostotasavaltojen liitto /sˈosɪalˌistɪsten nˈeuvostˌotasavˌaltojen lˈiːtːo/ (pn)
Unio Rerum Publicarum Sovieticarum Socialisticarum
  Neuvostoliiton valtion virallinen nimi

Soul /sˈoul/ (pn)
Seulum
  Etelä-Korean pääkaupunki

Sparta /spˈarta/ (pn)
Sparta
  kaupunkivaltio muinaisessa Kreikassa

Stalinin urut /stˈalɪnɪn ˈurut/ (n)
organum
  neuvostoliittolainen raketinheitin, Katjuša-niminen ase

Strasbourg /strˈasbourɡ/ (pn)
Argentoratum
  kaupunki Ranskassa

Sudan /sˈudan/ (pn)
Sudania
  valtio Afrikassa Egyptin eteläpuolella Punaisenmeren rannalla

Suomi /sˈuomɪ/ (pn)
Finnia, Finlandia
  Fennoskandiassa Venäjän ja Ruotsin välissä sijaitseva Euroopan unionin jäsenvaltio. Suomen valtion virallinen nimi on Suomen tasavalta.

Susi /sˈusɪ/ (pn)
Lupus
  eteläisellä taivaalla Kentaurin itäpuolella oleva tähdistö

Sveitsi /svˈeitsɪ/ (pn)
Helvetia
  valtio Keski-Euroopassa, Sveitsin valaliitto

Swazimaa /svˈatsɪmaː/ (pn)
Suazia
  eteläisessä Afrikassa sijaitseva valtio

Syyria /sˈyːrɪa/ (pn)
Syria
  Arabitasavalta Etu-Aasiassa. Pääkaupunki on Damaskos.

São Tomé ja Príncipe /sˈao tˈome ja prˈinsɪpe/ (pn)
Insulae Sancti Thomae et Principis
  eräs saarivaltio Afrikassa, joka koostuu pääasiassa São Tomén ja Príncipen saarista

Taalainmaa /tˈaːlainmaː/ (pn)
Dalecarlia
  maakunta keskisessä Ruotsissa

Tadžikistan /tˈadʒɪkˌistan/ (pn)
Tadzikistania
  Keski-Aasiassa sijaitseva valtio, Tadžikistanin tasavalta

Tallinna /tˈallɪnna/ (pn)
Castrum Danorum
  Viron pääkaupunki Suomenlahden rannalla

Tampere /tˈampere/ (pn)
Tammerforsia
  sisämaakaupunki Suomessa Pirkanmaalla.

Tansania /tˈansanˌia/ (pn)
Tanzania
  Itä-Afrikassa sijaiteva valtio, Tansanian yhdistynyt tasavalta

Tanska /tˈanska/ (pn)
Dania
  kuningaskunta pohjoisessa Euroopassa, pitkältä nimeltään Tanskan kuningaskunta

Tapani /tˈapanɪ/ (pn)
Stephanus
  miehen etunimi

Tartto /tˈartːo/ (pn)
Tarbatum
  kaupunki Virossa

Tbilisi /tbˈilɪsɪ/ (pn)
Triphelis
  Georgian pääkaupunki

Tessalonikalaiskirje /tˈessalˌonɪkalˌaiskɪrje/ (n)
Thessalonicenses
  yksi Uuden testamentin kirjoista

Thaimaa /thˈaimaː/ (pn)
Thailandia
  kuningaskunta Kaakkois-Aasiassa

Theba /thˈeba/ (pn)
Thebae
  kaupunki muinaisessa Egyptissä

Tigris /tˈiɡrɪs/ (pn)
Tigris
  itäisempi Mesopotamian kahdesta suuresta joesta

Timoteus /tˈimoteus/ (n)
Timotheus
  yksi Uuden testamentin kirjoista

Tiroli /tˈirolɪ/ (pn)
Tirolis
  alue Alpeilla Italiassa ja Itävallassa

Titus /tˈitus/ (n)
Titus
  yksi Uuden testamentin kirjoista

Tokio /tˈokɪo/ (pn)
Tocio
  Japanin pääkaupunki

Tonava /tˈonava/ (pn)
Danubius, Danuvius
  eurooppalainen joki, jonka alkulähde on Saksan Schwartzwaldissa, virtaa kahdeksan valtion halki ja laskee Romaniassa Mustaanmereen

Torino /tˈorɪno/ (pn)
Taurinum
  kaupunki Italiassa

Toscana /tˈoskana/ (pn)
Tuscia
  alue Italiassa Ligurianmeren rannalla Rooman pohjoispuolella, pääkaupunki Firenze

Toulon /tˈoulon/ (pn)
Telo Martius
  kaupunki eteläisessä Ranskassa Välimeren rannikolla

Traakia /trˈaːkɪa/ (pn)
Thracia
  nykyisen Kreikan, Bulgarian ja Turkin alueilla pronssikaudella sijainnut traakialaisten asuttama alue

Tripoli /trˈipolɪ/ (pn)
Tripolis
  Libyan pääkaupunki sen luoteiskulmassa Välimeren rannalla

Troija /trˈoija/ (pn)
Troia, Ilium
  Anatolian niemimaalla sijainnut muinainen kaupunki

Troijan puuhevonen /trˈoijam pˈuːhevonen/ (n)
Equus Troianus
  salajuoni, jolla pyritään harhauttamaan joku sallimaan viholliselleen vapaa pääsy luokseen
  kreikkalaisen mytologian tarinassa esiintyvä ontto puuhevonen

Tuhkimo /tˈuhkɪmo/ (pn)
Cinerella
  (satuhahmo) klassinen satuhahmo.

Tukholma /tˈukholma/ (pn)
Holmia, Stockholmia
  Ruotsin pääkaupunki

Tulimaa /tˈulɪmaː/ (pn)
Terra Ignium
  saaristo, joka sijaitsee Etelä-Amerikan eteläisimmässä kärjessä, lähellä Etelämannerta

Tunis /tˈunɪs/ (pn)
Tunes
  Tunisian pääkaupunki

Tunisia /tˈunɪsˌia/ (pn)
Tunesia
  tasavalta Välimeren rannalla Pohjois-Afrikassa

Tuomarien kirja /tˈuomarieŋ kˈirja/ (n)
Iūdicēs
  yksi Vanhan testamentin kirjoista

Turkin tasavalta /tˈurkɪn tˈasavˌalta/ (pn)
Respublica Turcica
  Turkin valtion virallinen nimi

Turkki /tˈurkːɪ/ (pn)
Turcia
  tasavalta, jonka maapinta-alasta suurin osa kuuluu Aasiaan, mutta pieni osa Eurooppaan; Turkin tasavalta

Turkmenistan /tˈurkmenˌistan/ (pn)
Turcmenia
  Keski-Aasiassa sijaitseva valtio

Turku /tˈurku/ (pn)
Aboa
  Aurajoen suulla sijaitseva kaupunki Suomen lounaisosassa; Suomen vanhin kaupunki ja asukasmäärältään suurin kaupunki 1840-luvulle saakka

Tyrrhenanmeri /tˈyrrhenˌanmerɪ/ (pn)
Mare tyrrhenum
  Italian länsirannikon sekä Sisilian, Sardinian, Korsikan ja Elban saarten rajaama alue Välimerta

Tyynimeri /tˈyːnɪmˌerɪ/ (pn)
Oceanus Pacificus
  suurin kolmesta maailman valtamerestä; sijaitsee Aasian, Antarktiksen ja Amerikan kaksoismantereen välissä

Tšad /tʃˈad/ (pn)
Tzadia
  Keski-Afrikassa sijaitseva sisämaavaltio

Tšekin tasavalta /tʃˈekɪn tˈasavˌalta/ (pn)
Res publica Cecha
  Tšekin valtion virallinen ja usein käytetty nimi

Tšekki /tʃˈekːɪ/ (pn)
Cechia, Czechia
  Tšekinmaa, sisämaavaltio Keski-Euroopassa, pitkältä nimeltään Tšekin tasavalta

Tšekkoslovakia /tʃˈekːoslˌovakˌia/ (pn)
Bohemoslovacia
  Keski-Euroopassa 1918–1992 sijainnut valtio, jonka hajotessa syntyivät Tšekki ja Slovakia

Uganda /ˈuɡanda/ (pn)
Uganda
  eräs valtio Keski-Afrikassa

Ukraina /ˈukraina/ (pn)
Ucraina
  Itä-Euroopassa sijaitseva valtio

Unkari /ˈuŋkarɪ/ (pn)
Hungaria
  tasavalta Euroopassa, jonka pääkaupunki on Budapest; Unkarin tasavalta

Uplanti /ˈuplantɪ/ (pn)
Uplandia
  Ruotsin maakunta, joka sijaitsee Keski-Ruotsissa Sveanmaan pääalueella Tukholman pohjoispuolella

Upsala /ˈupsala/ (pn)
Upsalia
  Uplannin maakunnassa Keski-Ruotsissa sijaitseva Uppsalan läänin pääkaupunki

Uranus /ˈuranus/ (pn)
Uranus
  Aurinkokunnan kolmanneksi suurin planeetta. Seitsemäs auringosta lukien

Uruguay /ˈuruɡˌuay/ (pn)
Uruguaia
  valtio Etelä-Amerikassa, Uruguayn itäinen tasavalta

Uusi Etelä-Wales /ˈuːsɪ ˈetelævˈales/ (pn)
Nova Cambria Australis
  yksi Australian kuudesta osavaltiosta

Uusi testamentti /ˈuːsɪ tˈestamˌentːɪ/ (pn)
Novum Testāmentum
  kaksiosaisen Raamatun jälkimmäinen osa ja jatkoa Vanhalle testamentille

Uusi-Englanti /ˈuːsɪˈeŋlantɪ/ (pn)
Nova Anglia
  Yhdysvaltojen koillisosan osavaltiot Connecticut, Maine, Massachusetts, New Hampshire, Rhode Island ja Vermont

Uusi-Guinea /ˈuːsɪɡwˈinea/ (pn)
Nova Guinea
  Tyynen valtameren ja Intian valtameren välissä, Australian pohjoispuolella sijaitseva maailman toiseksi suurin saari, joka on jakaantunut kahden valtion kesken

Uusi-Kaledonia /ˈuːsɪkˈaledˌonɪa/ (pn)
Nova Caledonia
  Ranskalle kuuluva territorio Tyynellä valtamerellä. Uuden-Kaledonian pääkaupunki on Nouméa.

Uusi-Seelanti /ˈuːsɪsˈeːlantɪ/ (pn)
Nova Zelandia, Nova Zelanda
  Australiasta itään sijaitseva saarivaltio Tyynellä valtamerellä

Uzbekistan /ˈutsbekˌistan/ (pn)
Usbecia
  Keski-Aasiassa sijaitseva valtio, Uzbekistanin tasavalta

Vaaka /vˈaːka/ (pn)
Libra
  tähdistö pohjoisella tähtitaivaalla
  (astrologia) horoskooppimerkki

Valaskala /vˈalaskˌala/ (pn)
Cetus
  tähdistö taivaanekvaattorilla

Valitusvirret /vˈalɪtˌusvɪrret/ (pn)
Lamentationes
  yksi Vanhan testamentin kirjoista

Valko-Venäjä /vˈalkovˈenæjæ/ (pn)
Ruthenia Alba, Russia Alba
  valtio Itä-Euroopassa, Puolan, Liettuan ja Latvian itäinen naapuri, Valko-Venäjän tasavalta

Vanha Liivinmaa /vˈanha lˈiːvɪnmaː/ (pn)
Terra Mariae, Terra Mariana
  historiallinen maakunta Baltiassa, 1200-1500 -luvuilla, myös Vanha-Liivinmaa

Vanha testamentti /vˈanha tˈestamˌentːɪ/ (pn)
Vetus Testāmentum
  Raamatun vanha osa, ns. vanhan liiton pyhien kirjojen kokoelma

Varsova /vˈarsova/ (pn)
Varsovia
  Puolan pääkaupunki

Vatikaanivaltio /vˈatɪkˌaːnɪvˌaltɪo/ (pn)
Civitas Vaticana
  kaupunkivaltio Euroopassa, Rooman kaupungin keskellä

Veiksel /vˈeiksel/ (pn)
Vistula
  Puolan läpi Itämereen virtaava joki, jonka varrella sijaitsevat mm. Krakovan, Varsovan, Toruńin ja Gdańskin kaupungit

Veneto /vˈeneto/ (pn)
Venetia
  Italian koillisosassa sijaitseva hallinnollinen alue, jonka pääkaupunki on Venetsia

Venetsia /vˈenetsˌia/ (pn)
Venetia, Venetiae
  eräs kaupunki Italiassa

Venezuela /vˈenetsˌuela/ (pn)
Venetiola
  Etelä-Amerikassa sijaitseva valtio

Venus /vˈenus/ (pn)
Venus
  Auringosta lukien toinen planeetta
  roomalainen rakkauden jumalatar

Venäjä /vˈenæjæ/ (pn)
Russia, Ruthenia
  pinta-alaltaan maailman suurin valtio, joka sijaitsee Suomesta itään; viralliselta nimeltään Venäjän federaatio

Venäjän federaatio /vˈenæjæn fˈederˌaːtɪo/ (pn)
Foederatio Russica
  Venäjän valtion virallinen nimi.

Vesimies /vˈesɪmies/ (pn)
Aquarius
  (tähtitiede) tähdistö pohjoisella tähtitaivaalla.

Vienanmeri /vˈienanmˌerɪ/ (pn)
Mare Album
  Pohjoisen jäämeren lahti Venäjän luoteisrannikolla

Vietnam /vˈietnam/ (pn)
Vietnamia
  Kaakkois-Aasiassa sijaitseva valtio, virallisesti Vietnamin sosialistinen tasavalta

Vilna /vˈilna/ (pn)
Vilna
  Liettuan pääkaupunki

Viro /vˈiro/ (pn)
Estonia
  Suomenlahden eteläpuolella Baltiassa sijaitseva valtio, Viron tasavalta

Volga /vˈolɡa/ (pn)
Rha
  Euroopan pisin ja runsasvetisin joki, joka sijaitsee kokonaisuudessaan Venäjällä ja laskee Kaspianmereen

Väinäjoki /vˈæinæjˌokɪ/ (pn)
Duna
  Riianlahteen laskeva joki, "Läntinen Dvina"

Välimeri /vˈælɪmˌerɪ/ (pn)
Mare Mediterraneum
  Euroopan ja Afrikan välissä sijaitseva välimeri

WC-paperi /kˈaksoisveːsˌeːpˈaperɪ/ (n)
anitergium
  ohuehkoa, yksi- tai useampikerroksista henkilökohtaisen hygienian ylläpitoon ulostamisen tai virtsaamisen jälkeen käytettävää pehmopaperia

Wales /vˈales/ (pn)
Cambria
  Yhdistyneeseen kuningaskuntaan kuuluva ruhtinaskunta Isossa-Britanniassa

Washington /vˈashɪŋton/ (pn)
Vashingtonia
  Yhdysvaltain pääkaupunki, Washington, D.C.

Weimarin tasavalta /vˈeimarɪn tˈasavˌalta/ (pn)
Res Publica Vimariana
  historiantutkimuksessa käytettävä epävirallinen nimi vuosien 1919–1933 aikaisesta Saksan valtiosta; virallinen nimi oli Saksan valtakunta

Wien /vˈien/ (pn)
Vindobona, Vienna
  Itävallan pääkaupunki

Wikipedia /vˈikɪpˌedɪa/ (pn)
Vicipaedia, Vicipædia
  eräs Internetissä vapaasti muokattavissa oleva tietosanakirja, Wikisanakirjan sisarhanke

Wikisanakirja /vˈikɪsˌanakˌirja/ (pn)
Victionarium
  eräs Internetiin toisiinsa linkitetyistä artikkeleista muodostettu vapaa sanoja selittävä teos, joka toimii sanojen merkitystä selittävänä ja niiden käännösvasteita antavana tietolähteenä

Yhdistyneet kansakunnat /ˈyhdɪstyneːt kˈansakˌunnat/ (pn)
Consociatio Nationum
  alun perin toisen maailmansodan voittajavaltoja edustanut kansainvälinen yhteistyöjärjestö; lyhenne YK

Yhdistynyt kuningaskunta /ˈyhdɪstynyt kˈunɪŋŋˌaskunta/ (pn)
Regnum Unitum
  Länsi-Euroopassa Britteinsaarilla sijaitseva valtio, virallisesti Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta

Yhdysvallat /ˈyhdysvˌallat/ (pn)
Civitates Americae Unitae
  viidestäkymmenestä osavaltiosta muodostuva perustuslaillinen federatiivinen tasavalta Pohjois-Amerikassa, pitkältä nimeltään Amerikan yhdysvallat

Ylä-Ranska /ˈylærˈanska/ (pn)
Alta Franciae
  Pohjois-Ranskassa sijaitseva hallintoalue, jonka pääkaupunki on Lille

Zarathustra /tsˈarathˌustra/ (pn)
Zoroaster
  profeetta, joka perusti uskonnon nimeltä zarathustralaisuus

Zimbabwe /tsˈimbabve/ (pn)
Zimbabuia
  sisämaavaltio eteläisessä Afrikassa, Zimbabwen tasavalta

Zürich /tsˈyrɪkh/ (pn)
Turicum
  Sveitsin suurin kaupunki ja Zürichin kantonin pääkaupunki

aakkonen /ˈaːkːonen/ (n)
littera
  kirjoitetun kielen esityksen (järjestetyn) merkkijoukon yksittäinen merkki tai merkintä; kirjain

aakkosellinen /ˈaːkːosˌellɪnen/ (adj)
abecedarius
  sellainen, joka noudattelee aakkosia ja on aakkosten mukaisessa järjestyksessä

aakkoset /ˈaːkːoset/ (n)
alphabetum
  kaikkien jossain kirjoitusjärjestelmässä käytössä olevien yleensä tietyn kielen äänteiden kirjoittamiseen tarvittavien symbolien järjestetty joukko

aakkoshakemisto /ˈaːkːoshˌakemˌisto/ (n)
index
  aakkosjärjestyksessä oleva hakemisto

aallokko /ˈaːllokːo/ (n)
lacus
  yleensä nesteen pinnan aaltoilu, epäsäännöllinen aaltoliike

aallonpituusalue /ˈaːllompɪtˌuːsalˌue/ (n)
fascia
  kahden eri aallonpituuden väliin rajoittuva alue

aallonpohja /ˈaːllompˌohja/ (n)
linter
  aallon matalin kohta

aaloe /ˈaːloe/ (n)
aloē
  yksisirkkaisia ruusukkeita muodostavia afrikkalaisen Aloë-suvun mehikasveja

aalto /ˈaːlto/ (n)
unda, fluctus
  laine, meren tai järven pinnassa etenevä kohouma

aamiainen /ˈaːmɪˌainen/ (n)
jentaculum
  aamulla syötävä ateria, jonka koostumus vaihtelee alueittain

aamiaistaa /ˈaːmɪˌaistaː/ (v)
ientaculum
  syödä aamiaista

aamu /ˈaːmu/ (n)
mane
  yön ja päivän välinen vuorokaudenaika, auringonnoususta aamupäivään asti

aamuerektio /ˈaːmuerˌektɪo/ (n)
erectio
  miehillä aamulla herätessä esiintyvä erektio

aamuhämärä /ˈaːmuhˌæmæræ/ (n)
aurōra
  ennen auringonnousua oleva aika, jolloin aurinko on enintään 6° horisontin alapuolella; hetki jolloin pimeä alkaa väistyä.

aamuisin /ˈaːmwɪsɪn/ (adv)
mane
  toistuvasti aamulla

aamunkoitto /ˈaːmuŋkˌoitːo/ (n)
aurora
  aamunkajon, ensimmäisten auringonsäteiden ilmestymisen hetki

aamupala /ˈaːmupˌala/ (n)
prandium
  varhain aamulla nautittava ensimmäinen kevyt ateria

aamupäivä /ˈaːmupˌæivæ/ (n)
mane
  aamun ja keskipäivän välinen vuorokaudenaika, noin klo 9–12

aamupäivällä /ˈaːmupˌæivællæ/ (adv)
crepusculum
  (ajasta) aamupäivän aikaan, ennen puolta päivää

aamuruoka /ˈaːmurˌuoka/ (n)
ientāculum
  aamulla syötävä ruoka

aamurusko /ˈaːmurˌusko/ (n)
aurora
  auringonnousun aiheuttama valoilmiö, punoitus aamuisella taivaalla

aamutossu /ˈaːmutˌossu/ (n)
soccus
  tohveli, sisäkäyttöön tarkoitettu kenkää keveämpi jalkine

aamutähti /ˈaːmutˌæhtɪ/ (n)
lūcifer
  kointähti, usein aamuisin nähtävä Venus
  eräs keskiaikainen lyömäase: kiinteällä tai kettinkisellä varrella varustettu piikkikuula

aamuvarhainen /ˈaːmuvˌarhainen/ (n)
aurōra
  varhainen aamu

aapinen /ˈaːpɪnen/ (n)
abecedārium
  oppikirja, jonka avulla opetellaan lukemaan

aari /ˈaːrɪ/ (n)
es
  pinta-alan mittayksikkö, sadan neliömetrin kokoinen alue, lyhenne a.

aarnikotka /ˈaːrnɪkˌotka/ (n)
gryps
  taruolento jolla on leijonan ruumis, kotkan pää ja etujalat sekä kohollaan oleva siipi (joskus siivet) ja päässä korvat

aarre /ˈaːrre/ (n)
thesaurus
  jokin erityisen arvokas tai kokoelma arvoesineitä tms.

aasi /ˈaːsɪ/ (n)
asinus, asellus
  hevosen sukuun kuuluva kotieläin (), jota käytetään kantojuhtana
asinus
  tyhmä henkilö, yksinkertainen henkilö, typerys

aasialainen /ˈaːsɪalˌainen/ (adj)
Asiaticus
  Aasiasta peräisin oleva tai Aasiaan liittyvä

aasianvilliaasi /ˈaːsɪˌanvɪllɪˌaːsɪ/ (n)
onager
  Aasiassa elävä hevoseläin,

aasimainen /ˈaːsɪmˌainen/ (adj)
asinīnus
  aasia muistuttava
  tyhmä, ääliömäinen, idiottimainen

aasinsilta /ˈaːsɪnsˌilta/ (n)
pons asinorum
  opiskelijoiden käyttämä selityksillä varustettu vihkonen, jota on käytetty apuna klassisen kirjallisuuden lukemisessa
  Eukleideen teoreema, jonka mukaan tasasivuisen kolmion kantakulmat ovat yhtä suuret

aataminomena /ˈaːtamˌinomˌena/ (n)
prominentia laryngea
  kurkunpäässä sijaitsevan kilpiruston muodostumana esiin työntyvä kova kyhmy, joka on havaittavissa selvemmin miehillä kuin naisilla

aate /ˈaːte/ (n)
ideologia
  ideologia
īnfōrmātiō
  ajatus

aateli /ˈaːtelɪ/ (n)
nobilitas
  perinnöllisiä etuoikeuksia nauttinut sääty-yhteiskunnan yläluokka, aatelissääty, aatelisto

aatelinen /ˈaːtelɪnen/ (adj)
nōbilis
  aateliin kuuluva, sellainen, jolla on aatelisarvo

aatelisarvo /ˈaːtelɪsˌarvo/ (n)
titulus nobilitatus
  hallitsijan antama yhteiskunnallinen arvoaste, jonka haltijasta tuli sääty-yhteiskunnan ylimmän luokan (aatelin) jäsen; arvoon liittyi velvollisuuksia valtion palvelemiseen, mutta myös etuoikeuksia kuten verovapaus

aatelissääty /ˈaːtelˌissæːty/ (n)
ingenuitas
  sääty-yhteiskunnan ylin yhteiskuntaluokka

aatelisuus /ˈaːtelɪsuːs/ (n)
ingenuitas
  se, että on aatelinen

aateloida /ˈaːtelˌoida/ (v)
eques
  myöntää jollekin ansioiden perusteella aatelisarvo; tehdä aateliseksi, kohottaa aateliin

aateluus /ˈaːteluːs/ (n)
ingenuitas
  aatelisarvoon yhdistyvä arvolataus; ylevyys, ylevämielisyys

aatra /ˈaːtra/ (n)
hamus
  puinen maanmuokkausväline, jonka metallinen aura syrjäytti

aatto /ˈaːtːo/ (n)
vesper
  pyhäpäivää edeltävä päivä

aava /ˈaːva/ (adj)
expositus
  sellainen, joka on avoin, laaja, avara

aava /ˈaːva/ (n)
aperio
  laaja aukea ja tasainen maasto

aave /ˈaːve/ (n)
larva
  aineeton uskomusolento, haamu, kummitus

aavikko /ˈaːvɪkːo/ (n)
deserta
  autiomaa, kuivuuden, kuumuuden tai kylmyyden takia lähes kasviton alue; aavikoitunut alue

aavikkokettu /ˈaːvɪkːokˌetːu/ (n)
fennecus
  eräs aavikoilla elävä pienikokoinen ja isokorvainen kettujen sukuun kuuluva koiraeläinten laji () tai sen yksilö

aavistaa /ˈaːvɪstaː/ (v)
divinō
  uskoa jnk tulevan tapahtumiseen saaden ennalta siitä vihiä mutta ei selkeitä todisteita

aavistus /ˈaːvɪstus/ (n)
praesensio
  ennakkotunne, epäilys; tunne siitä, että jotakin tapahtuu

abasia /ˈabasˌia/ (n)
abasia
  kävelykyvyttömyys; se voi johtua elimellisestä, psyykkisestä tai toiminnallisesta syystä

abbedissa /ˈabːedˌissa/ (n)
abbatissa
  nunnaluostarin johtaja läntisissä kirkoissa

abbreviaatio /ˈabːrevɪˌaːtɪo/ (n)
abbreviātiō
  lyhentäminen, lyhennys, lyhennysmerkki, lyhenne

abbreviatuuri /ˈabːrevˌiatˌuːrɪ/ (n)
abbreviātiō
  lyhenne

abdikaatio /ˈabdɪkˌaːtɪo/ (n)
abdicatio
  virasta, arvosta tms. luopuminen; erityisesti kruunusta luopuminen

abdomen /ˈabdomen/ (n)
abdomen#abdōmen (Latein)
  selkärankaisten eläinten vatsa eli ruumiinontelon takaosa ja siellä sijaitsevat elimet

abdominaali /ˈabdomɪnˌaːlɪ/ (adj)
abdominalis
  (selkärankaisilla) vatsanpuoleinen, vatsaan liittyvä, vatsa-

abduktio /ˈabduktˌio/ (n)
abductio
  raajan tai sen osan vieminen kauemmaksi kehon tai raajan keskiviivasta

abduktoida /ˈabduktˌoida/ (v)
raptō
  (yleensä avaruusolioista) kaapata ilman kaapattavan tahtoa

abiliteetti /ˈabɪlɪtˌeːtːɪ/ (n)
ars
  kyky, pystyvyys

ablaatio /ˈablaːtˌio/ (n)
ablatio
  kudoksen poisto tai tuhoaminen, leikkaus

ablatiivi /ˈablatˌiːvɪ/ (n)
ablativus
  sijamuoto, ulkopaikallissija, joka perusmerkityksessään ilmaisee liikettä pois joltain pinnalta tai jonkin luota, ulkoeronto. Käytetään laajasti myös muissa merkityksissä.

abolitio /ˈabolˌitɪo/ (n)
abolitio
  lakkauttaminen, lopettaminen, kumoaminen

aboriginaali /ˈaborˌiɡɪnˌaːlɪ/ (adj)
indigenus
  jonkin seudun alkuperäinen asukas, alun perin paikalla asuneen kansan jäsen, alkuperäiskansan jäsen

abortoida /ˈabortˌoida/ (v)
abigo
  keskeyttää raskaus

abortointi /ˈabortˌointɪ/ (n)
abigo
  abortoiminen

abortti /ˈabortːɪ/ (n)
abortus
  raskaudenkeskeytys

absintti /ˈabsɪntːɪ/ (n)
absinthium
  eräs yrteillä maustettu viina

abskessi /ˈabskessɪ/ (n)
abscessus
  märkäpesäke, paise

absoluuttisesti /ˈabsolˌuːtːɪsˌestɪ/ (adv)
absolute
  ehdottomasti, riippumatta, rajoituksetta

absorboida /ˈabsorbˌoida/ (v)
absorbeō
  imeä itseensä, pidättää, sitoa

abstraktinen /ˈabstraktɪnen/ (adj)
doctrīnālis
  abstrakti, käsitteellinen, epähavainnollinen, ajatuksellinen

absurdi /ˈabsurdɪ/ (adj)
absurdus
  sellainen, joka on mieletön, järjetön; järjenvastainen

adaptaatio /ˈadaptˌaːtɪo/ (n)
accommodātiō
  mukautuminen, sopeutuminen

adaptointi /ˈadaptˌointɪ/ (n)
accommodātiō
  adaptoiminen

addikti /ˈadːɪktɪ/ (n)
dependens
  Riippuvuutta sairastava henkilö.

adduktio /ˈadːuktˌio/ (n)
adductio
  raajan tai sen osan vieminen lähemmäksi kehon tai raajan keskiviivaa; lähentäminen, lähennys

adjektiivi /ˈadjektˌiːvɪ/ (n)
adiectivum, verbum adiectum
  nomineihin kuuluva laatusana, joka vastaa kysymykseen millainen? ja joka on pääsanana olevan substantiivin määre tai olla-verbin jälkeinen predikatiivi

adjektiivinen /ˈadjektˌiːvɪnen/ (adj)
adjectivus
  sellainen, joka toimii adjektiivina, adjektiivin roolissa oleva

adjutantti /ˈadjutˌantːɪ/ (n)
optiō
  upseeri, joka avustaa ylempiarvoista upseeria tai muuta johtajaa

administraattori /ˈadmɪnˌistraːtːˌorɪ/ (n)
administrator
  ylläpitäjä; usein Internet-sivustojen ja keskustelufoorumien ylläpitäjä, henkilö, joka on luonut sivun tai foorumin ja hoitaa sen perusasetuksia

adrenaliini /ˈadrenalˌiːnɪ/ (n)
adrenalinum
  (biokemia) lisämunuaisytimen erittämä katekoliamiinihormoni

adressi /ˈadressɪ/ (n)
libellus
  vedoksen kustantaja-taidekauppiaan nimimerkintä (joskus myös osoite) grafiikassa (merkitään exc., exct. tai excudit)

adsorboida /ˈadsorbˌoida/ (v)
absorbere
  sitoa toista ainetta pinnalleen ohueksi kerrokseksi, ei itseensä

adventti /ˈadventːɪ/ (n)
advenurs
  kirkkovuoden ensimmäiset viikot ennen joulua

adverbi /ˈadverbɪ/ (n)
adverbium
  . Sanaluokkanimitys. Vajaasti taipuva tai taipumaton sana, joka ilmaisee aikaa, paikkaa, tapaa, keinoa, tilaa tai määrää. Suomen kielessä adverbit on aiemmin luokiteltu partikkeleiksi, mutta tästä on nykykieliopeissa luovuttu ("Iso suomen kielioppi", 2004).

advokaatti /ˈadvokˌaːtːɪ/ (n)
advocātus
  asianajaja, henkilö, joka edustaa tai avustaa päämiestään lainopillisissa asioissa oikeudenkäynnissä
  yleensä henkilö, joka tunnetaan jonkin asian tai aatteen edistäjänä tai puolestapuhujana

afaattinen /ˈafaːtːɪnen/ (adj)
aphaticus
  sellainen, mikä liittyy afasiaan

afasia /ˈafasˌia/ (n)
aphasia
  aivojen toimintahäiriöstä johtuva kyvyttömyys ymmärtää ja/tai tuottaa puhetta; joskus mikä tahansa aivovauriosta johtuva kielellinen häiriö

affiniteetti /ˈaffɪnɪtˌeːtːɪ/ (n)
affīnitās
  taipumus kiinnittyä johonkin

afgaani /ˈafɡaːnɪ/ (n)
afghanicus
  Afganistanin asukas tai sieltä peräisin oleva henkilö, afganistanilainen

afgaaninvinttikoira /ˈafɡaːnˌinvɪntːɪkˌoira/ (n)
afghanicus
  afgaani, Afganistanista kotoisin oleva alkuaan metsästys- ja vartiokoirana käytetty koirarotu

afganistanilainen /ˈafɡanˌistanɪlˌainen/ (adj)
afghanicus
  Afganistanista peräisin oleva tai Afganistaniin liittyvä

afganistanilainen /ˈafɡanˌistanɪlˌainen/ (n)
afghanicus
  pysyvästi Afganistanissa asuva henkilö

afrikaans /ˈafrɪkaːns/ (n)
lingua
  afrikaansin kieli, enimmäkseen Etelä-Afrikan buurien puhuma hollannista kehittynyt länsigermaaninen kieli

afrikkalainen /ˈafrɪkːalˌainen/ (adj)
Africus
  Afrikasta peräisin oleva tai Afrikkaan liittyvä

afta /ˈafta/ (n)
aphtha
  suuontelon limakalvoille syntyvä usein kivulias haavauma (Stomatitis aphthosa)

agentti /ˈaɡentːɪ/ (n)
procurator
  henkilö, joka edustaa jotain toista henkilöä tietyissä yhteyksissä, edustaja, asiamies
  eräiden turvallisuuspalvelujen työntekijä
  lauseenjäsen, joka tarkoittaa verbin osoittaman toiminnan suorittajaa

aggressiivi /ˈaɡːressˌiːvɪ/ (n)
aggressivus
  alkujaan humoristinen nimitys kielen rakenteelle, jossa ilmaistaan ponteva kielto ilman kieltosanaa. Usein kieltoa tehostetaan kirosanalla.

aggressiivinen /ˈaɡːressˌiːvɪnen/ (adj)
aggressivus
  hyökkäävä, päällekäyvä, väkivaltaisesti käyttäytyvä

agitaatio /ˈaɡɪtˌaːtɪo/ (n)
vibrātiō
  yllytys, kiihotus

agitaattori /ˈaɡɪtˌaːtːorɪ/ (n)
turbātor
  yllyttäjä, kiihottaja; poliittinen kiihottaja tai kansankiihottaja, yhteiskunnallista kiihkoa nostattava henkilö

agitointi /ˈaɡɪtˌointɪ/ (n)
vibrātiō
  agitoiminen

agonia /ˈaɡonˌia/ (n)
agonia
  (kirjallinen) kuolinkamppailu

agorafobia /ˈaɡorˌafobˌia/ (n)
agoraphobia
  torikammo

agraarisuus /ˈaɡraːrɪsuːs/ (n)
agrārius
  se, että on agraarinen

ahavoitua /ˈahavˌoitua/ (v)
arefacio
  (lihasta, kalasta) kuivua ahavassa

ahdas /ˈahdas/ (adj)
angustus
  tiukka; jossa ei ole paljoa tilaa

ahdinko /ˈahdɪŋko/ (n)
dēgravō
  vaikea tilanne, pula

ahdistaa /ˈahdɪstaː/ (v)
lustrum
  tehdä ahdistuneeksi tai masentuneeksi

ahdistella /ˈahdɪstella/ (v)
vexō
  tehdä jkn olo tukalaksi tai epämukavaksi fyysisellä tai henkisellä häirinnällä

ahdistuneisuus /ˈahdɪstunˌeisuːs/ (n)
anxietās
  tunnetila, jossa ihminen tai eläin on itseensä lukkiutuneena ja haluaisi tilasta pois, mutta ei tunne pääsevänsä ulkoisista tai psykoottisista syistä

ahdistus /ˈahdɪstus/ (n)
anxietās
  tunnetila, johon voi liittyä tuskaisuutta, pelokkuutta, paniikkioireita, huolestuneisuutta ja unihäiriöitä

ahkera /ˈahkera/ (adj)
industrius
  ~ 3. inf. -maan/-mään sellainen, joka tekee paljon työtä; toimelias, työteliäs, uuttera
assiduus
  toistuva, väsymättömästi suoritettu

ahkio /ˈahkɪo/ (n)
trahea
  lumessa vedettävä venemäinen jalakseton pulkka

ahma /ˈahma/ (n)
helluo
  Gulo gulo, näätäeläimiin kuuluva petoeläin

ahmatti /ˈahmatːɪ/ (n)
comedo, helluo
  ahmija, ahnehtija, ahnas olio; suursyömäri

ahmattimainen /ˈahmatːɪmˌainen/ (adj)
edax
  joka on ahmatin kaltainen

ahmia /ˈahmɪa/ (v)
tuburcinor
  nauttia, syödä tai juoda nopeasti ja ahnaasti

ahne /ˈahne/ (adj)
avārus
  sellainen, joka haluaa paljon ja usein kyltymättä jotakin, esimerkiksi rahaa tai ruokaa

ahneesti /ˈahneːstɪ/ (adv)
avidē
  ahneella tavalla

ahneus /ˈahneus/ (n)
avaritia
  se, että on ahne

ahomansikka /ˈahomˌansɪkːa/ (n)
fragum
  metsämansikka; ahoilla ja pientareilla luonnonvaraisena kasvava mansikkalaji,

ahteri /ˈahterɪ/ (n)
puppis
  aluksen perä, peräosa

ahven /ˈahven/ (n)
perca
  yleinen ahvenkalojen heimon petokala ()

aidata /ˈaidata/ (v)
arceō
  laittaa aitoja, ympäröidä aidalla

aiemmin /ˈaiemmɪn/ (adv)
ante
  joskus aikaisemmin, ennenkin

aihe /ˈaihe/ (n)
thema
  asia, teema
creo
  syy, tarkoitus

aiheuttaa /ˈaiheutːaː/ (v)
efficiō
  olla tai toimia aiheuttajana; tuottaa, saada aikaan, synnyttää jokin tai joitakin seuraamuksia

aiheutua /ˈaiheutˌua/ (v)
a ducor
  johtua, olla lopputuloksena

aihio /ˈaihɪo/ (n)
libellus
  raakakappale, josta työstämällä saadaan valmistettava osa

aika /ˈaika/ (n)
tempus
  maailmankaikkeuden ominaisuus, joka etenee ja jossa kaikki tapahtuu; toistuvien luonnonilmiöiden avulla tai kellolla mitattava suure

aikailla /ˈaikailla/ (v)
labō
  viivytellä, kuhnailla

aikainen /ˈaikainen/ (adj)
matutinus
  varhainen

aikaisemmin /ˈaikaisˌemmɪn/ (adv)
anteā
  varhemmin

aikaisempi /ˈaikaisˌempɪ/ (adj)
prius
  ajallisesti ennemmin ollut tai tapahtunut

aikaisin /ˈaikaisɪn/ (adv)
matutinus
  varhain

aikakausi /ˈaikakˌausɪ/ (n)
aetas
  tietty, määritelty ajanjakso

aikakauslehti /ˈaikakˌauslehtɪ/ (n)
recenseo
  säännöllisesti paperille painettuna ilmestyvä julkaisu, jonka ilmestymistiheys on harvempi kuin sanomalehdellä ja toisin kuin sanomalehdellä, uutiset eivät ole sen oleellisinta sisältöä

aikakirja /ˈaikakˌirja/ (n)
chronica
  kronologinen katsaus lähihistorian tapahtumiin

aikamuoto /ˈaikamˌuoto/ (n)
tempus
  verbin taivutusmuoto, joka ilmaisee, milloin jokin asia on tapahtumassa tai tapahtunut

aikayksikkö /ˈaikaˌyksɪkːø/ (n)
adulēscentia
  ajan yksikkö

aikoa /ˈaikoa/ (v)
habeo in animo
  olla aikeissa tehdä jotakin; suunnitella tekevänsä jotain

aikuinen /ˈaikwɪnen/ (adj)
adulta
  aikuistunut, täysikasvuinen tai täysi-ikäinen

aikuinen /ˈaikwɪnen/ (n)
adulta
  aikuistunut, täysi-ikäinen henkilö, jolle suodaan aikuisen oikeudet ja velvoitteet

aikuistua /ˈaikwɪstˌua/ (v)
accrescere
  tulla aikuiseksi tai aikuismaisemmaksi

aikuisuus /ˈaikwɪsuːs/ (n)
adulta aetas
  se, että on aikuinen

aina /ˈaina/ (adv)
semper
  ikuisesti; jatkuvasti

ainakin /ˈainakɪn/ (adv)
saltem
  joka tapauksessa; vähintään, mainitun lisäksi ehkä muutakin

aine /ˈaine/ (n)
materia
  hiukkasista muodostuva maailmankaikkeuden rakennusaine, jonka ominaisuuksia ovat massa ja tilavuus
meditatio
  konkreettinen raaka-aine, tarvike tai kuvaannollinen, materia ei-henkinen arvo tai -todellisuus, esineelliset arvot, materiaali, aines

aineellinen /ˈaineːllɪnen/ (adj)
corporeus
  sellainen, joka koostuu aineesta

aineeton /ˈaineːton/ (adj)
intactilis
  sellainen, joka ei ole materiaa, immateriaalinen

aineisto /ˈaineisto/ (n)
verba scriptoris
  johonkin tarvittavat lähteet tai todisteet kokonaisuutena

ainekirjoitus /ˈainekˌirjoitus/ (n)
meditatio
  peruskoulussa tai lukiossa äidinkielen tai opiskeltavan vieraan kielen kehittymistä edistävä ja testaava kirjallinen tehtävä ja oppiaine

aines /ˈaines/ (n)
pars
  aine, materia

ainesosa /ˈainesˌosa/ (n)
pars
  (esineoikeus) oikeudellisesti epäitsenäinen esine, joka on pääesineen yksilöitävissä oleva osa ja liittyy kiinteästi pääesineeseen

ainoa /ˈainoa/ (adj)
ūnicus
  ilman muita oleva, pelkkä

ainoastaan /ˈainoˌastaːn/ (adv)
modo
  vain, pelkästään

ainu /ˈainu/ (n)
lingua Ainuana
  ainun kieli, Hokkaidon saarella Japanissa puhuma isolaattikieli (kielitunnus: ain), jolla on noin 10 puhujaa
  ainut Japanissa Hokkaidon saarella elävä etninen vähemmistö

ainutlaatuinen /ˈainutlˌaːtwɪnen/ (adj)
unicus
  uniikki, sellainen, jonka kaltaisia ei ole muita, ainoa laatuaan

airo /ˈairo/ (n)
remus
  pitkä, yleensä puinen hankaimeen sijoitettava väline, jolla soudetaan venettä

airut /ˈairut/ (n)
praenuntius
  tapahtuma tms. joka enteilee jotain tulevaa

aisti /ˈaistɪ/ (n)
sensus
  eliöiden ominaisuus havaita aistimillaan ympäristöstä tulevia ja elimistössä syntyviä konkreettisia vaikutuksia, joita voidaan käyttää ympäristön ja oman tilan havaitsemiseen

aistia /ˈaistɪa/ (v)
sentiō
  havaita, tuntea aisteilla

aistikas /ˈaistɪkas/ (adj)
facētus
  tyylikäs, mallikas, hieno, elegantti, hyvää makua osoittava

aistillinen /ˈaistɪllɪnen/ (adj)
libidinosus
  ruumiillisesti, sukupuolisesti vetoava

aita /ˈaita/ (n)
saepes
  kahta aluetta erottava rakennelma tai kasvusto, joka hankaloittaa kulkua tai toimii suojana
difficultas
  estejuoksussa ylitettävä puomi: este

aito /ˈaito/ (adj)
absolutus
  sellainen, joka on alkuperältään varma, vääristelemätön, väärentämätön; oikea

aitotumainen /ˈaitotumˌainen/ (n)
eukaryota
  mikä tahansa aitotumaisten domeeniin () kuuluva eliölaji tai sellaisen yksilö

aitoviikuna /ˈaitovˌiːkuna/ (n)
ficus
  viikunoiden sukuun kuuluva viikunoita kantava lehtipuu ()

aivan /ˈaivan/ (adv)
vere
  ihan

aivastaa /ˈaivastaː/ (v)
sternuere
  henkäistä ilmaa nopeasti ulos refleksin laukaisemana, yleensä nenän ärsyyntymisen johdosta

aivastus /ˈaivastus/ (n)
sternūmentum
  nenän limakalvolla vaikuttavan ärsykkeen refleksimäisesti aiheuttama kouristuksen tapainen äkillinen uloshengitys

aivoinfarkti /ˈaivoinfˌarktɪ/ (n)
mulceō
  aivoverisuonen tukkeutuessa syntyvä vaurio aivokudoksessa

aivokalvontulehdus /ˈaivokˌalvontulˌehdus/ (n)
meningitis
  bakteerin tai viruksen aiheuttama tulehdus aivoissa

aivolisäke /ˈaivolˌisæke/ (n)
glandula pituitaria
  aivojen osa, joka sijaitsee isoaivojen alla kitaluun syvennyksessä

aivopaise /ˈaivopˌaise/ (n)
abscessus cerebri
  aivoissa sijaitseva märkäpesäke

aivot /ˈaivot/ (n)
cerebrum, cerebellum
  keskushermostoa kontrolloiva elin, jonka päätehtävä on käsitellä aistien välityksellä saatua informaatiota siten, että eliön toimintakyky ympäristössään säilyy

aivotärähdys /ˈaivotærˌæhdys/ (n)
commotio cerebri
  lievä aivovamma, joka johtuu päähän kohdistuneesta iskusta

ajaa /ˈajaː/ (v)
currere
  kuljettaa kulkuneuvoa; (ajoneuvosta) liikkua ihmisen kuljettamana; kulkea ajoneuvon kyydissä; kuljettaa ajoneuvolla
  ajaa ulos tai pois, hätistellä
agito
  saattaa pakolla johonkin olotilaan
advocātus
  käyttää jotakin konetta
ad necum mittō
  suorittaa tietokoneohjelma
radere
  leikata (esim. hiukset, nurmikko)

ajaja /ˈajaja/ (n)
auriga
  henkilö, joka ajaa jotakin kulkuneuvoa tai konetta

ajanjakso /ˈajanjˌakso/ (n)
aetas
  kahden peräkkäisen ajankulun havaintokohdan välillä vallinnut aika

ajankohtainen /ˈajaŋkˌohtainen/ (adj)
praesens
  joka liittyy nykyisyyteen, päivän tapahtumia koskeva; parhaillaan tai tässä ajassa tapahtuva

ajanviete /ˈajanvˌiete/ (n)
ludus
  vapaa-ajan puuha, viihde, ratto, huvitus

ajatella /ˈajatella/ (v)
cogitare, putare
  käsitellä mielessään

ajattelu /ˈajatːˌelu/ (n)
cogitatio
  kognitiivista kykyä edellyttävä toiminta, jossa päädytään kielellisesti lopputulemiin tiedetyistä faktoista ja tehdyistä oletuksista

ajatus /ˈajatus/ (n)
cōgitātiō
  aivoissa syntynyt mielikuva, idea
  yhtenäinen aivotoiminnan kulku

ajella /ˈajella/ (v)
consector
  hätistellä, karkotella
tondeō
  leikata
caballico
  liikkua ajoneuvolla vailla selkeätä suunnitelmaa, ajaa huvikseen tai huvittuakseen
pello
  painostaa (varovasti, lievästi)

ajo /ˈajo/ (n)
carnificīna
  tietokoneohjelman suoritus

ajoittaa /ˈajoitːaː/ (v)
dies
  määrittää jonkin ikä, panna aikajanalle
adulēscentia
  sijoittaa ajallisesti

ajoittain /ˈajoitːain/ (adv)
aliquandō
  aika-ajoin, silloin tällöin

ajokoira /ˈajokˌoira/ (n)
bracco
  metsästykseen käytettävä koira, jolla on hajuaistinsa avulla kyky löytää ja seurata jahdin aikana pakenevaa riistaeläintä

ajokortti /ˈajokˌortːɪ/ (n)
diploma gubernationis
  ajo-oikeuden osoittava henkilökohtainen asiakirja

ajoneuvo /ˈajonˌeuvo/ (n)
vehiculum
  maalla kulkeva ohjattava, moottoroitu tai moottoroimaton laite

ajos /ˈajos/ (n)
vomica
  ihonalaisen kudoksen tulehtuma

ajuri /ˈajurɪ/ (n)
auriga
  ohjelma, joka ohjaa tietokoneeseen liitetyn oheislaitteen toimintaa: laiteohjain

akaatti /ˈakaːtːɪ/ (n)
achates
  kvartsin pienikiteinen tuliperäinen muoto

akana /ˈakana/ (n)
glūma
  jyvästä puitaessa irtoava kalvomainen suomu tai muu roska
globus
  kyseiset joukkona ajateltuna

akileija /ˈakɪlˌeija/ (n)
aquilegia
  leinikkikasvien heimoon kuuluvan akileijojen () suvun kasvi

akkreditoida /ˈakːredɪtˌoida/ (v)
accustor
  valtuuttaa, erityisesti diplomatiassa lähettilään valtuuttaminen toimimaan tietyssä maassa

akkreditointi /ˈakːredɪtˌointɪ/ (n)
accreditatio
  akkreditoiminen

akkumuloida /ˈakːumulˌoida/ (v)
accumulō
  kerätä, kasata

akkumuloitua /ˈakːumulˌoitua/ (v)
accumulō
  kerääntyä, kasaantua

akkusatiivi /ˈakːusatˌiːvɪ/ (n)
accusativus
  minkä tahansa sijamuodon kaltainen objektin sija

akne /ˈakne/ (n)
vitium cutis
  talirauhasten liiallisesta talin erittämisestä ja niiden tulehtumisesta johtuva kasvojen ihosairaus

akrobaatti /ˈakrobˌaːtːɪ/ (n)
funambulus
  akrobatian harjoittaja, näytöksissä esiintyvä taituruusvoimistelija ja temppujen tekijä

akseli /ˈakselɪ/ (n)
axis
  eräitä yleensä pyöriviä koneenosia

aksentti /ˈaksentːɪ/ (n)
accentus
  puheessa tapahtuva sanan tai sen osan korostaminen, sanapaino, tai sanan painottaminen lauseessa, lausepaino.

aksenttimerkki /ˈaksentːɪmˌerkːɪ/ (n)
accentus
  merkki, joka ilmaisee ääntämiseen liittyvän koron paikan; aksenttimerkki voi toimia myös ääntämisohjeena

akseptointi /ˈakseptˌointɪ/ (n)
acceptiō
  akseptoiminen

akseptori /ˈakseptˌorɪ/ (n)
acceptator
  (mm. kemiassa, fysiikassa, biologiassa) välittymisen kohde, vastaanottaja; esimerkiksi atomi, molekyyli tai solu, joka vastaanottaa luovuttajalta elektronin, molekyylin tai molekyyliryhmän

aksiaalinen /ˈaksɪˌaːlɪnen/ (adj)
articulatio
  akselin suuntainen

aksiooma /ˈaksɪˌoːma/ (n)
axiōma
  perusväittämä aksiomaattisessa päättelyssä; selviö, itsestäänselvyys

aktiivi /ˈaktɪːvɪ/ (n)
genus āctīvum
  aktiivimuoto, verbien pääluokka. Aktiivi-pääluokkaan kuuluvan verbin subjekti on tekijä.
  aktiivimuoto, verbin finiittimuoto, jossa tekijä tunnetaan
  henkilö, joka on aktiivinen jossain toiminnassa, aktivisti

aktiivinen /ˈaktɪːvɪnen/ (adj)
activus
  sellainen, joka on toiminnassa, tekee aktiivisesti jotakin tai osallistuu

aktiivisesti /ˈaktɪːvɪsˌestɪ/ (adv)
active
  aktiivisella tavalla

aktiivisuus /ˈaktɪːvɪsuːs/ (n)
actiō
  tehokkuus, toimekkuus

aktiivisuusranneke /ˈaktɪːvɪsˌuːsrannˌeke/ (n)
monitor
  ranneke, joka mittaa pitäjänsä sykettä ja sisältää askelmittarin

aktinium /ˈaktɪnium/ (n)
actinium
  radioaktiivinen alkuaine, Ac

aktivoida /ˈaktɪvˌoida/ (v)
habilito
  tehdä aktiiviseksi

aktuaari /ˈaktuˌaːrɪ/ (n)
actuaria
  virkamies, jonka tehtävänä on ottaa vastaan ja säilyttää viraston asiakirjoja; eräissä virastoissa tilastojen laatija

akuutti /ˈakuːtːɪ/ (adj)
acutus
  äkillinen

akuutti /ˈakuːtːɪ/ (n)
accentus acutus
  akuuttiaksaentti, akuutti korkomerkki, kirjaimen ylle kirjoitettava aksenttimerkki, joka näyttää vasemmalle suunnatulta pilkulta, [´] ja ilmentää ”nousevaa”. Unicode U+00B4

akvaario /ˈakvaːrˌio/ (n)
aquarium
  lasiallas, jossa pidetään kaloja, muita vesieläimiä ja usein myös kasveja

akvaattinen /ˈakvaːtːɪnen/ (adj)
aquāticus
  veteen liittyvä

akvedukti /ˈakvedˌuktɪ/ (n)
aquaeductus
  perinteisesti avonainen vesijohto (voidaan myös kattaa), jossa vesi virtaa painovoiman avulla

ala /ˈala/ (n)
ager
  toimiala
area
  pinta-ala

ala-arvoinen /ˈalaˈarvoinen/ (adj)
inferior
  kelvoton, arvoton, huono

alabasteri /ˈalabˌasterɪ/ (n)
alabaster
  koriste-esineiden valmistukseen käytettävä hienojakoinen väritön tai lähes väritön kipsi

alahuuli /ˈalahˌuːlɪ/ (n)
labellum
  huuliparin alempi puolikas

alaikäisyys /ˈalaikˌæisyːs/ (n)
īnfantia
  se, että on alaikäinen

alainen /ˈalainen/ (adj)
sub
  alapuolella tai alistettuna oleva

alainen /ˈalainen/ (n)
subiectus
  työntekijä, joka työskentelee toisen määräysten ja ohjeiden mukaisesti.

alajuoksu /ˈalajˌuoksu/ (n)
secundō flūmine
  joen loppuosa, joen järveen tai mereen laskua lähempänä oleva osa

alakoulu /ˈalakˌoulu/ (n)
educatio primaria
  suomalaisen peruskoulun alempi aste, joka käsittää vuosiluokat 1–6; entisen ala-asteen nykyinen nimitys

alalaji /ˈalalˌajɪ/ (n)
subspecies
  taksonomiassa lajin alapuolinen taksonominen taso
  kyseisen tason taksoni, usein merkitään subsp.

alaleuanluu /ˈalalˌeuanluː/ (n)
os maxillare infrerius
  alaleuan muodostava luu

alamaa /ˈalamaː/ (n)
dēclīvis
  alanko

alanko /ˈalaŋko/ (n)
depressio
  laaja maa-alue, jonka korkeus on alle 200 metriä merenpinnasta

alankomaalainen /ˈalaŋkomˌaːlainen/ (adj)
batavicus
  Alankomaista peräisin oleva tai Alankomaihin liittyvä

alaosa /ˈalaˌosa/ (n)
īmus
  asun alaosa (housut, hame)

alapuolella /ˈalapˌuolella/ (adv)
sub
  alla; alapuolen suunnassa

alapää /ˈalapæː/ (n)
fundus
  jonkin kokonaisuuden alin tai alempi osa

alas /ˈalas/ (adv)
deorsum
  ylhäältä alaspäin, alemmas, alaosaan, ala-asentoon; alhaalle

alasaksa /ˈalasˌaksa/ (n)
lingua saxonica
  nykyisin pohjoisessa Saksassa sekä Alankomaiden koillisosassa puhuttava kieli, jolle ei ole kehitetty yleiskieltä tai vakiinnutettu yhteistä kirjoitusjärjestelmää (kielitunnus: nds)

alasin /ˈalasɪn/ (n)
incus
  sepän takomisen alustana käyttämä raskas metallialusta

alasinluu /ˈalasˌinluː/ (n)
incūs
  (anatomia) yksi kuuloelimeen kuuluvista kuuloluista

alasti /ˈalastɪ/ (adv)
nudus
  ilman vaatteita, alastonna, alastomana

alastomuus /ˈalastomuːs/ (n)
nūditas
  se, että on alaston

alaston /ˈalaston/ (adj)
nudus
  ilman vaatteita oleva
  verhoamaton, verhoutumaton, peittämätön, paljas

alasuku /ˈalasˌuku/ (n)
subgenus
  suvun ja lajin väliin sijoittuva taksonominen taso

alavirta /ˈalavˌirta/ (n)
secundō flūmine
  kosken se puoli, johon vesi virtaa ylävirrasta

alavirtaan /ˈalavˌirtaːn/ (adv)
secundō flūmine
  alavirran suuntaan

albania /ˈalbanˌia/ (n)
albanicus
  indoeurooppalainen kieli, jota puhutaan erityisesti Albaniassa (kielitunnus: sq)

albanialainen /ˈalbanˌialˌainen/ (adj)
albanicus
  Albaniasta peräisin oleva tai Albaniaan liittyvä

albanialainen /ˈalbanˌialˌainen/ (n)
albanicus
  pysyvästi Albaniassa asuva henkilö

albatrossi /ˈalbatrˌossɪ/ (n)
diomedea
  joukko pitkä- ja kapeasiipisiä eteläisen pallonpuoliskon merialueiden oivallisina lentäjinä ja merimiesten onnentuojina tunnettuja lintuja ()

albigenssi /ˈalbɪɡˌenssɪ/ (n)
Albigensis
  Etelä-Ranskassa 1100 ja 1200-luvuilla esiintyneen, Albin kaupungista alkunsa saaneen kerettiläiseksi tuomitun lahkon jäsen

albinismi /ˈalbɪnˌismɪ/ (n)
albinismus
  ihmisen tai eläimen pigmentin puuttuminen tai sen äärimmäinene niukkuus

albuminuria /ˈalbumˌinurˌia/ (n)
albuminuria#Latina

alennusmerkki /ˈalennˌusmerkːɪ/ (n)
plānus
  etumerkintä, joka alentaa sävelen soivaa sävelkorkeutta puolisävelaskelella; nuottikirjoituksessa alennusmerkin symboli on ♭

alennusmyynti /ˈalennˌusmyːntɪ/ (n)
venditio
  tilanne, jossa tuotteita myydään alennuksella, alennettuun hintaan; usein alennusmyynnit ajoittuvat alennusmyyntikaudelle

alentaa /ˈalentaː/ (v)
subsum
  laittaa alemmalle tasolle (jtak numeerista arvoa)

alentua /ˈalentˌua/ (v)
descendō
  laskeutua, aleta
discedo
  nöyrtyä (tekemään jotakin väärää)

alfa /ˈalfa/ (n)
alpha
  kreikan aakkosten ensimmäinen kirjain, kreikan kielen suuraakkonen alfa: Α ja vastaava pienaakkonen alfa: α

algoritmi /ˈalɡorˌitmɪ/ (n)
algorithmus
  joukko järjestelmällisesti suoritettavia käskyjä tai ohjeita jonkin tehtävän suorittamiseksi; erityisesti matematiikassa ja tietojenkäsittelyssä tarkkaan määritelty sarja ongelman ratkaisemista varten

alhaalla /ˈalhaːlla/ (adv)
lānūgō
  alaosassa, alimmassa paikassa, olosuhteessa tai tilanteessa, pohjalla

alhaalle /ˈalhaːlle/ (adv)
lānūgō
  alas, tarkastelupaikkaa alempaan olosuhteeseen, paikkaan tai tilanteeseen, usein alhaisimpaan mahdolliseen olosuhteeseen, paikkaan tai tilanteeseen, pohjalle

alhainen /ˈalhainen/ (adj)
humilis
  pieni, matala
ignobilis
  yhteiskunnallisen hierarkian alapäähän, alhaisoon, kuuluva; alhaissyntyinen, alhaissäätyinen
  halpamainen, kunniaton

aliarvostaa /ˈalɪˌarvostaː/ (v)
ēvīlescō
  arvostaa jotakin ihmistä tai asiaa vähemmän, kuin mikä tämän todellinen arvo on

aliohjelma /ˈalɪˌohjelma/ (n)
functio
  (ohjelmointi) tietokoneohjelman lähdekoodissa esiintyvä pääohjelmaa pienempi itsenäinen ohjelma; funktio, alirutiini

alistua /ˈalɪstˌua/ (v)
subeo
  alkaa noudattaa toisen tahtoa ilman vastarintaa

alittaa /ˈalɪtːaː/ (v)
sub
  mennä ali(tse)

alituisesti /ˈalɪtwɪsˌestɪ/ (adv)
semper
  alinomaa

alkaa /ˈalkaː/ (v)
incipere
  saada alkunsa, syntyä
  ryhtyä tekemään jotakin

alkaani /ˈalkaːnɪ/ (n)
alcanum
  (kemia) hiilivety, jossa hiiliatomien välillä on vain yksinkertaisia kovalenttisia sidoksia

alkaen /ˈalkaen/ (adv)
a
  jostakin lähtien

alkaja /ˈalkaja/ (n)
inceptor
  henkilö, joka on vasta aloittanut jonkin

alkaminen /ˈalkamɪnen/ (n)
exordium
  alusta käynnistyminen

alkeet /ˈalkeːt/ (n)
elementum
  perusosaaminen

alkeiskirja /ˈalkeiskˌirja/ (n)
abecedārium
  jonkin alan pohjatiedot, alkeet, opettava kirja

alkemia /ˈalkemˌia/ (n)
alchemia
  oppi, jonka tarkoituksena on valmistaa kultaa muista aineista tai saavuttaa kuolemattomuus ns. viisasten kiven avulla

alkemisti /ˈalkemˌistɪ/ (n)
alchemista
  alkemian harjoittaja

alkio /ˈalkɪo/ (n)
embryo
  uuden kasvi- tai eläinyksilön varhainen kehitysmuoto; ihminen on alkio hedelmöityksen ja noin 8. raskausviikon välisenä aikana
elementum
  tiettyyn joukkoon kuuluva yksittäinen matemaattinen olio; tyypiltään alkio voi olla esim. luku, matriisi, vektori, funktio tai joukko
  yksittäinen muuttuja useiden, yleensä samankaltaisten muuttujien muodostamassa taulukossa tms. tietorakenteessa

alkoholi /ˈalkohˌolɪ/ (n)
alcohol
  mikä tahansa alkoholiryhmän (OH) eli hydroksyyliryhmän sisältävä orgaaninen yhdiste

alkoholipitoisuus /ˈalkohˌolɪpɪtˌoisuːs/ (n)
argūmentum
  alkoholin määrä juomassa tai muussa nesteessä, mikä ilmoitetaan tavallisesti tilavuusprosentteina

alkoholismi /ˈalkoholˌismɪ/ (n)
alcoholismus
  pitkäaikaisesta alkoholin liikakäytöstä johtuva riippuvuus; toisaalta pidetään sairautena, johon joillakin henkilöillä on muita suurempi alttius

alku /ˈalku/ (n)
initium, inceptum, origo
  se, mistä jokin alkaa, alkamiskohta, alkupää

alkuaine /ˈalkuˌaine/ (n)
elementa
  aine, jota ei voi kemiallisesti pilkkoa pienempiin osiin ja joista kaikki kemialliset yhdisteet muodostuvat; määritellään aineeksi, jonka atomin ytimessä, atomiytimessä, on tietty määrä protoneja

alkuasukas /ˈalkuˌasukas/ (n)
indigena
  (antropologia) sivistyneen yhteiskunnan ulkopuolella, tavallisesti luonnossa ja heimokulttuurissa asuva henkilö

alkuhärkä /ˈalkuhˌærkæ/ (n)
ūrus
  nautojen vuonna 1627 sukupuuttoon kuollut kantamuoto (Bos taurus primigenius); naudan villi esimuoto

alkukantainen /ˈalkukˌantainen/ (n)
primitivum
  alkeellinen, primitiivinen

alkukielinen /ˈalkukˌielɪnen/ (adj)
orīginālis
  sellainen, joka onalkukielellä kirjoitettu tai tehty

alkukoti /ˈalkukˌotɪ/ (n)
orīgō
  jonkin asian lähtöpaikka, josta se on siirtynyt tai lähtenyt leviämään

alkuluku /ˈalkulˌuku/ (n)
numerus primus
  yhtä suurempi kokonaisluku, joka on jaollinen vain itsellään ja yhdellä

alkupala /ˈalkupˌala/ (n)
gustātōrium
  ruokahalun kiihottamiseksi juuri ennen ruokailua tai aterian alussa nautittava pieni syötävä

alkuperä /ˈalkupˌeræ/ (n)
origo
  se, mistä joku tai jokin periytyy tai tulee

alkuperäinen /ˈalkuperˌæinen/ (adj)
orīginālis
  sellainen, joka on ollut alun perin tai alkuaan, synnynnäinen; aito, oikea; alkuperään liittyvä

alkuruoka /ˈalkurˌuoka/ (n)
gustātōrium
  ruoka ennen pääateriaa

alkuräjähdys /ˈalkuræjˌæhdys/ (n)
Fragor Maximus
  tapahtuma, jossa nykyisin tuntemamme maailmankaikkeuden uskotaan saaneen alkunsa noin 13,8 miljardia vuotta sitten; tapahtumassa sai alkunsa aika, syntyivät maailmankaikkeuden neljä perusvuorovaikutusta: gravitaatio, heikko vuorovaikutus, vahva vuorovaikutus ja sähkömagnetismi, sekä ainetta ja antiainetta, joista jäljelle jäi ensimmäistä

alkusointu /ˈalkusˌointu/ (n)
alliteratio
  peräkkäisten tai lähekkäin sijaitsevien samalla vokaalilla tai konsonantilla alkavien sanojen aikaan saama teho- tai kaunistuskeino

alkusynty /ˈalkusˌynty/ (n)
abiogenesis
  spontaani sikiäminen, vanhentunut biologinen teoria, jonka mukaan ensimmäiset eliöt syntyivät elottomasta aineesta

alkuunpanija /ˈalkuːmpˌanɪja/ (n)
primus motor
  henkilö, joka on aloittanut jonkin tapahtuman tms.

alkyyni /ˈalkyːnɪ/ (n)
alkinum
  (kemia) hiilivety, jossa on vähintään yksi kolmoissidos kahden hiiliatomin välillä

alla /ˈalla/ (adv)
subter
  (tilasta) jonkin alapuolella

allas /ˈallas/ (n)
lacus
  päältä avoin säiliö, jossa pidetään jonkinlaista nestettä varastointia tai käsittelyä varten
fusorium
  hanan alla oleva säiliö, jonne hanasta valuva vesi valuu astioiden tai käsien pesua varten, lavuaari, pesuallas
depressio
  sama kuin uima-allas, usein pienehkö ja siirrettävä
stagnum
  (maantiede) laakea, yleensä laaja maanpinnan tai merenpohjan painanne (esim. Lontoon allas ja Pariisin allas)

allatiivi /ˈallatˌiːvɪ/ (n)
cāsus allātīvus
  ulkopaikallissija, joka perusmerkityksessään ilmaisee liikettä jonkin päälle, jollekin pinnalle tai jonkin lähelle, ulkotulento

alle /ˈalle/ (adv)
infra
  vähemmän kuin (määrään liittyen)
  (lämpötilasta) vähemmän kuin

allekirjoittaa /ˈallekˌirjoitːaː/ (v)
subscribō
  laittaa nimensä esimerkiksi sopimukseen vahvistukseksi

allekirjoitus /ˈallekˌirjoitus/ (n)
subscriptiō
  asiakirjan aitoutta varmentava tai hyväksyntää asiakirjan sisällölle ilmaiseva päivättyyn asiakirjaan kirjoitettu nimikirjoitus

allergia /ˈallerɡˌia/ (n)
allergia
  yliherkkyys jollekin elimistölle vieraalle aineelle

almanakka /ˈalmanˌakːa/ (n)
almanacus
  painotuote, joka esittää vuoden kierron, tärkeät yleiset merkkipäivät sekä muuta ajankohtaista ja yleishyödyllistä tietoa

almu /ˈalmu/ (n)
eleēmosyna
  toisen auttamiseksi annettava, yleensä rahalahjoitus

aloite /ˈaloite/ (n)
motio
  yleensä kirjallinen ehdotus jonkin toimen saamiseksi aikaan

aloittaa /ˈaloitːaː/ (v)
coepio
  laittaa jokin alulle

aloittaminen /ˈaloitːˌamɪnen/ (n)
initiālis
  alkuun laittaminen

aloittelija /ˈaloitːˌelɪja/ (n)
inceptor, initiator, tiro
  kokematon tai tottumaton henkilö; joku joka ei ole paljoa tehnyt kyseistä asiaa

aloitus /ˈaloitus/ (n)
exordium
  aloittaminen

alokas /ˈalokas/ (n)
tiro
  varusmies, joka ei ole vielä vannonut sotilasvalaa

alpakka /ˈalpakːa/ (n)
Lama pacos
  Etelä-Amerikassa villan tuotantoon jalostettu kamelieläinten heimon nisäkäs (Vicugna pacos, 2001), joka on sukua laamalle
  alpakan villa, myös villaseostekokuitu

alppitähti /ˈalpːɪtˌæhtɪ/ (n)
leontopodium
  erityisesti euroopanalppitähti eli Leontopodium alpinum, eurooppalainen vuoristokasvi

alruuna /ˈalruːna/ (n)
circaeum
  rohtomandrake (Mandragora officinarum), monivuotinen kasvi, jolla on suuret, haaroittuvat juuret ja isot lehdet

altis /ˈaltɪs/ (adj)
patens
  avulias, auttavainen

altistaa /ˈaltɪstaː/ (v)
exponere
  saada jonkin (varsinkin vahingollisen) vaikutuksen piiriin, jättää alttiksi

alttari /ˈaltːarɪ/ (n)
ara
  pöytä tai muu tasainen rakennelma, jota käytetään uskonnollisissa rituaaleissa

alttoviulu /ˈaltːovˌiulu/ (n)
viola
  viola, viulun kanssa rakenteeltaan samanlainen, mutta sitä suurempi ja matalaäänisempi jousisoitin

alue /ˈalue/ (n)
regio
  paikka; rajattu, äärellinen ala

alueellinen /ˈaluˌeːllɪnen/ (adj)
regionalis
  aluetta koskeva

aluke /ˈaluke/ (n)
abecedārium
  (mikrobiologia) lyhyt RNA- tai DNA-juoste (yleensä noin 20 emäsparia), joka toimii DNA:n replikaation aloituskohtana; polymeraasiketjureaktiossa käytettävä synteettinen DNA-jakso, joka tunnistaa monistettavan DNA-alueen pään

aluksi /ˈaluksɪ/ (adv)
principio
  ensimmäiseksi, työn ensimmäisessä vaiheessa

alumiini /ˈalumˌiːnɪ/ (n)
aluminium
  maametalleihin kuuluva metallinen alkuaine, joka esiintyy luonnossa vain yhdisteissä; sen kemiallinen merkki on Al

alumiinitölkki /ˈalumˌiːnɪtˌølkːɪ/ (n)
posse
  alumiinista valmistettu tölkki

alun perin /ˈalum pˈerɪn/ (adv)
initialis
  aiemmassa alkuperäisessä merkityksessä; alkuaan, alkujaan

aluna /ˈaluna/ (n)
alūmen
  kaliumin ja alumiinin kaksoissuola

alus /ˈalus/ (n)
ars
  vesikulkuneuvo; (laajemmin) ilma- t. avaruuskulkuneuvo

alushousut /ˈalushˌousut/ (n)
brācae
  ihoa vastaan pidettävät housut, jotka ovat lähinnä sukuelimien ja takapuolen suojana

alustaja /ˈalustˌaja/ (n)
inceptor
  henkilö, joka alustaa

alustavasti /ˈalustavˌastɪ/ (adv)
sensim
  alustavalla tavalla

alustus /ˈalustus/ (n)
inductiō
  lyhyt johdatus aiheeseen (ennen varsinaista keskustelua)

amatööri /ˈamatˌøːrɪ/ (n)
diletans
  harrastaja, harrastelija, aloittelija, myös merkitykseltään vähättelevä

ambitio /ˈambɪtˌio/ (n)
ambitio
  kunnianhimo, kunnianhimoisuus

ambrosia /ˈambrosˌia/ (n)
ambrosia
  kreikkalaisessa mytologiassa jumalten nauttima ruoka

amerikanismi /ˈamerˌikanˌismɪ/ (n)
americanismus
  amerikan englannin vaikutus jossakin muussa kielessä, erityisesti englannin kielen muissa varianteissa

amerikium /ˈamerɪkium/ (n)
americium
  eräs radioaktiivinen alkuainemetalli

amerikkalainen /ˈamerˌikːalˌainen/ (adj)
Americanus
  Amerikasta peräisin oleva tai Amerikkaan liittyvä

amerikkalainen /ˈamerˌikːalˌainen/ (n)
Americanus
  Yhdysvalloissa asuva, Yhdysvaltain kansalainen
  Amerikoissa asuva, yleisimmin joko pohjoisamerikkalainen tai eteläamerikkalainen

amerikkalainen jalkapallo /ˈamerˌikːalˌainen jˈalkapˌallo/ (n)
pedilūdium
  Yhdysvalloissa ja Kanadassa 1800-luvun lopussa kehitetty joukkueurheilulaji

ametisti /ˈametˌistɪ/ (n)
amethystus
  läpikuultava, väriltään sinipunaisesta purppuraan vaihteleva kvartsi

amfibinen /ˈamfɪbɪnen/ (adj)
amphibius
  vuorottain maalla ja vedessä elävä

amfibrakys /ˈamfɪbrakys/ (n)
amphibrachus
  runojalka, jossa kaksi lyhyttä (painotonta) tavua ympäröi yhtä pitkää (painollista) tavua ()

amfora /ˈamfora/ (n)
amphora
  antiikin aikainen kaksikorvainen, kapeakaulainen savesta tai metallista tehty vaasi, jota käytettiin viinin ja öljyn säilyttämiseen tai hautauurnana

aminohappo /ˈamɪnohˌapːo/ (n)
acidum aminicum
  orgaaninen yhdistelmä, missä on sekä (emäksinen) aminoryhmä että (hapan) karboksyyliryhmä. On perustana joukolle koostumukseltaan erilaisia fysiologisesti merkittäviä orgaanisia happoja, joista kaikki proteiinit koostuvat

amiraali /ˈamɪrˌaːlɪ/ (n)
praefectus classis
  merivoimien korkein sotilasarvo, joka vastaa maavoimien kenraalia

ammatillinen /ˈammatˌillɪnen/ (n)
negotium
  ammattiin kuuluva, sitä koskeva

ammatti /ˈammatːɪ/ (n)
officium
  se, mitä henkilö tekee työkseen; pätevyys jonkin tietyn työn taitamiseen

ammattitaitoinen /ˈammatːɪtˌaitoinen/ (adj)
artifex
  oman ammattinsa (työnsä) hyvin osaava, pätevä

amme /ˈamme/ (n)
alveus
  kylpemiseen (tavallisesti kylpyhuoneessa) käytettävä pienehkö vesiallas

ammentaa /ˈammentaː/ (v)
abstraho
  ottaa keittoa tai nestettä astiasta, kauhoa

ammua /ˈammua/ (v)
mūgiō
  pitää lehmän ääntä

ammus /ˈammus/ (n)
globus
  ampuma-aseen projektiili; ampumatarvike tai tuhovaikutuksen välittävä esine

ammuskella /ˈammuskella/ (v)
duco
  ampua useita kertoja harvakseen, joskus vailla selkeää kohdetta

ampiainen /ˈampɪˌainen/ (n)
vespa
  yleensä yhdyskunnassa elävä hyönteinen heimossa , jonka naarailla on myrkkypistin, jonka pistos on tuskallinen myös ihmiselle

amplitudi /ˈamplɪtˌudɪ/ (n)
amplitūdō
  värähdyslaajuus; ilmaisee värähdysliikkeen poikkeaman jänniteasteikolla

amplitudimodulaatio /ˈamplɪtˌudɪmˌodulˌaːtɪo/ (n)
modulātiō amplitūdinālis
  modulaatio, jossa muutellaan signaalin amplitudia eli voimakkuutta moduloivan signaalin tahdissa

ampua /ˈampua/ (v)
duco
  laukaista ammus tai nuoli aseella johonkin kohteeseen ilman että kohde kuolee

ampua alas /ˈampua ˈalas/ (v)
, ēvertĕre
  pudottaa ampumalla

ampuhaukka /ˈampuhˌaukːa/ (n)
epileus
  jalohaukkoihin kuuluva pieni petolintu ()

ampuma-ase /ˈampumaˈase/ (n)
arma ignifera
  ampumiseen käytetty ase, usein tuliase, myös erilaiset jouset

amputointi /ˈamputˌointɪ/ (n)
amputatio
  kirurginen toimenpide jossa raaja tai raajan osa poistetaan

anakronistinen /ˈanakronˌistɪnen/ (adj)
anachronicus
  aikaan sopimaton, virheellinen ajan suhteen; eri aikakauteen liittyvä

analysoida /ˈanalysˌoida/ (v)
dissecō
  eritellä, jakaa osiin; määrittää purkamalla osiin

analyysi /ˈanalˌyːsɪ/ (n)
analysis
  tutkittavana olevan asian määrittäminen purkamalla osiin

ananas /ˈananas/ (n)
Ananas sativus
  hedelmäananas, Ananas comosus, trooppinen yksisirkkainen kasvi ja sen mehevä epähedelmä

anapesti /ˈanapˌestɪ/ (n)
anapaestus
  runojalka, joka koostuu kahdesta lyhyestä ja yhdestä pitkästä (painollisesta) tavusta ()

anapestinen /ˈanapˌestɪnen/ (adj)
anapaesticus
  anapesteista muodostettu

anarkia /ˈanarkˌia/ (n)
anarchia
  (poliittinen ideologia) anarkismin mukainen aate ja yhteiskunta, jossa ei ole valtiota ja jossa vallan on aina perusteltava itsensä

anastus /ˈanastus/ (n)
furtum
  anastaminen

anateema /ˈanatˌeːma/ (n)
anathema
  (kirkko) kirous, pannaanjulistus, jota on käytetty raskaisiin rikoksiin syyllistyneisiin henkilöihin

anatomi /ˈanatˌomɪ/ (n)
anatomicus
  anatomian tutkija

anatomia /ˈanatˌomɪa/ (n)
anatomia
  eliöiden rakennetta käsittelevä tiede

ane /ˈane/ (n)
indulgentia
  anteeksiantamus tai vapautus rangaistuksesta kiirastulessa henkilön saatua synninpäästön

anella /ˈanella/ (v)
mendīcor
  pyytää, kerjätä

anfangi /ˈanfaŋŋɪ/ (n)
initiālis
  (typografia) tekstin koristeellinen alkukirjain

anglosaksinen /ˈaŋlosˌaksɪnen/ (adj)
Anglosaxones
  (historia, kansatiede) anglosakseihin liittyvä

anisruoho /ˈanɪsrˌuoho/ (n)
anīsum
  (kasvitiede) sarjakukkaiheimon ruoho, jonka lohkohedelmiä käytetään mausteena.

ankara /ˈaŋkara/ (adj)
acerbus
  sellainen, joka on kohtuuttoman vaativa, joka ei päästä helpolla; kova

ankarasti /ˈaŋkarˌastɪ/ (adv)
atrociter
  ankaralla tavalla

ankerias /ˈaŋkerɪas/ (n)
anguilla
  erityisesti laji (), jolla on pyöreä pitkulainen takaosasta litteä ruumis. Ankeriaan kehitysvaiheita ovat muna, toukka, lasiankerias ja aikuinen yksilö. Naaraat nousevat jokia pitkin makeaan veteen, josta lähtevät sukukypsinä vaellukselle mereen kohti lisääntymisalueita.

ankka /ˈaŋkːa/ (n)
anas
  kotieläimenä pidettävä sinisorsan muoto (Anas platyrhynchos domestica), josta on useita muunnoksia

ankkuri /ˈaŋkːurɪ/ (n)
ancora
  ketjulla tai köydellä varustettu yleensä rautainen väline aluksen, poijun tai muun kelluvan esineen kiinnittämiseen sen ajelehtimisen estämiseksi.

ankkuripeli /ˈaŋkːurˌipelɪ/ (n)
sucula
  ankkurin laskemiseen käytettävä laite

ankkurivuokralainen /ˈaŋkːurɪvˌuokralˌainen/ (n)
ancora
  kauppakeskuksen päävuokralainen, sen iso ja vetovoimainen myymälä

annos /ˈannos/ (n)
pars
  osuus tai määrä jotain
dosis
  yksittäinen tarjoilu ruokaa tai juomaa

anoa /ˈanoa/ (v)
adōrō
  pyytää nöyrästi; jättää avunpyyntö, lykkäyspyyntö...

anoppi /ˈanopːɪ/ (n)
socrus
  puolison äiti

ansa /ˈansa/ (n)
fovea
  paikka, väline tai tilanne, jolla toivotaan saatavan kiinni ihminen tai eläin
tenus
  erehdyttävästi naiselta näyttävä mies; transvestiitti tai transsukupuolinen

ansaita /ˈansaita/ (v)
mereō
  saada rahaa esim. tekemästään työstä
  olla jonkin arvoinen

ansaitsematon /ˈansaitsˌematon/ (adj)
immeritus
  sellainen, jota ei ole ansaittu
immerens
  sellainen, joka ei ansaitse

ansio /ˈansɪo/ (n)
fructus
  rahana tai luontaisetuina saatu tulo, palkka
meritum
  tuloja tuottava, ansaitsemistarkoituksessa tehty työ, ansiotyö

ansioluettelo /ˈansɪˌoluˌetːelo/ (n)
curriculum vitae
  luettelo henkilön koulutuksesta, työkokemuksesta ja muista taidoista

ansiosta /ˈansɪˌosta/ (adv)
faventia
  aiheellisesti, täydestä syystä

antaa /ˈantaː/ (v)
do, dare
  luovuttaa toiselle

antaa anteeksi /ˈantaː ˈanteːksɪ/ (v)
condōnō
  ilmaista suullisesti tai kirjallisesti toiselle, ettei ole vihainen toisen tekemästä virheestä tai loukkauksesta

antaa periksi /ˈantaː pˈerɪksɪ/ (v)
abdicare
  luovuttaa, lakata tavoittelemasta jtak epätoivon tms. takia

antagonistinen /ˈantaɡonˌistɪnen/ (adj)
infestus
  antagonismin mukainen; vastakkainen; vastustava

antaja /ˈantaja/ (n)
dator
  se, joka antaa

antautua /ˈantautˌua/ (v)
dēdō
  lopettaa jonkin vastustus ja alistua sen valtaan

anteeksiantava /ˈanteːksɪˌantava/ (adj)
clēmēns
  sellainen, joka antaa tai on valmis antamaan anteeksi

anteeksianto /ˈanteːksɪˌanto/ (n)
remissio
  teon antaminen anteeksi
condono
  velkojen tai saatavien peruuttaminen tai määrän vähentäminen

anteeksipyyntö /ˈanteːksɪpˌyːntø/ (n)
deprecatio
  sosiaalinen ele, jonka tarkoitus on esittää katumusta epäoikeudenmukaiseksi koetusta teosta

anteliaisuus /ˈantelɪˌaisuːs/ (n)
generōsitas
  antamiselle suopea ominaispiirre tai asenne

antelias /ˈantelɪas/ (adj)
largus
  runsaasti tai mielellään jotakin lahjaksi antava

antenni /ˈantennɪ/ (n)
antenna
  radioaaltojen vastaanottamiseen tai lähettämiseen tarkoitettu laite; avoin värähtelypiiri, joka sovittaa vastaanotto- tai lähetyslatteissa käsiteltävän radiotaajuisen signaalin eetterissä etenevään radiotaajuiseen säteilyyn.

anteriorinen /ˈanterˌiorɪnen/ (adj)
anterior
  etupuolella tai edessä sijaitseva

antibiootti /ˈantɪbɪˌoːtːɪ/ (n)
antibioticum
  bakteereja tuhoava aine, esimerkiksi penisilliini

antilooppi /ˈantɪlˌoːpːɪ/ (n)
dorcas
  useiden solakoiden, pitkä- ja ohutraajaisten laumoissa elävien onttosarvisten märehtijöiden yhteisnimitys

antimoni /ˈantɪmˌonɪ/ (n)
stibium
  metallinen alkuaine, jolla on myös epämetallinen allotrooppimuoto. Kemiallinen merkki: Sb.

antiteesi /ˈantɪtˌeːsɪ/ (n)
antitheton
  vastakohta

anto /ˈanto/ (n)
fructus
  antaminen

antoisa /ˈantoisa/ (adj)
fēcundus
  virikkeitä t. virkistystä antava

antropologia /ˈantropˌoloɡˌia/ (n)
anthropologia
  yhteiskuntatieteisiin kuuluva ihmistä tutkiva tiede, laajasti ottaen kaikki ihmisen ruumiillisia ja kulttuuriominaisuuksia tutkivat tieteet kuuluvat tähän; pohjoismaisessa opetuksessa aluetta on rajattu

antura /ˈantura/ (n)
solea
  jalkineen ulkopohja

aortta /ˈaortːa/ (n)
aorta
  sydämen vasemmasta kammiosta lähtevä ruumiin suurin valtimo

apaattisuus /ˈapaːtːɪsuːs/ (n)
apathia
  se, että on apaattinen

apatia /ˈapatˌia/ (n)
apathia
  haluttomuuden ja välinpitämättömyyden tila ja tunne, tunteettomuus

ape /ˈape/ (n)
alō
  sekoittamalla olkisilppuun tai ruumeniin jauhoja saatu hevosen tai naudan rehu; koostumukseltaan vaihteleva rehuseos

apea /ˈapea/ (adj)
ater
  alakuloinen, ankea, murheellinen

apeus /ˈapeus/ (n)
melancholia
  se, että on apea

apila /ˈapɪla/ (n)
trifolium
  -suvun hernekasvi

apina /ˈapɪna/ (n)
simia, simius
  jokin kädellisten lahkon osalahkoon kuuluva nisäkäs

apinalaatikko /ˈapɪnalˌaːtɪkːo/ (n)
imprimō
  tärkeimmät toimittajat esittelevä lehden tunnuslaatikko

aplodi /ˈaplodɪ/ (n)
applausus
  kättentaputus suosionosoituksena

apofyysi /ˈapofˌyːsɪ/ (n)
apophysis
  luun uloke

apokalypsi /ˈapokalˌypsɪ/ (n)
apocalypsis
  ilmestyskirja

apostasia /ˈapostˌasɪa/ (n)
defectio
  uskosta luopuminen

apostoli /ˈapostˌolɪ/ (n)
apostolus
  Raamatussa mainittu Jeesuksen opetuslapsi

apostrofi /ˈapostrˌofɪ/ (n)
apostrophus
  (typografia) suora heittomerkki (')

apotti /ˈapotːɪ/ (n)
abbas
  munkkiluostarin johtaja katolisessa kirkossa

appelsiini /ˈapːelsˌiːnɪ/ (n)
arangia
  sen marja, jota arkikielessä kutsutaan hedelmäksi

appi /ˈapːɪ/ (n)
socer
  puolison isä

aprikoida /ˈaprɪkˌoida/ (v)
aspicio
  miettiä, ajatella

aprikoosi /ˈaprɪkˌoːsɪ/ (n)
armeniacum, armeniaca
  sen hedelmä

apteekki /ˈapteːkːɪ/ (n)
medicamentaria
  lääkkeiden myynti- ja historiallisesti myös valmistusliike

apu /ˈapu/ (n)
auxilium
  toimi tai toimitus, minkä tarkoitus on auttaa pulaan joutunutta tai vaikeassa tilanteessa olevaa; auttaminen, avustaminen

apulainen /ˈapulˌainen/ (n)
adiūtor
  henkilö, joka auttaa työssä tai tehtävässä, avustaja

apumies /ˈapumies/ (n)
cerdō
  autonapumies, kuorma-autoissa lähinnä lastia kuormattaessa ja purettaessa kuljettajan apurina toiminut henkilö

apuri /ˈapurɪ/ (n)
adiūtor
  jossakin avustava henkilö

apusana /ˈapusˌana/ (n)
verbum auxiliare
  lauseenmuodostuksen avuksi tarvittu sana, joka ei kuulu muihin sanaluokkiin

apuverbi /ˈapuvˌerbɪ/ (n)
verbum auxiliare
  (kielitiede) verbi jonka avulla muodostetaan verbin liittomuotoja; verbi, joka antaa pääverbistä semanttista tai lauseopillista lisätietoa

apuväline /ˈapuvˌælɪne/ (n)
instrumentum
  jossakin toiminnassa helpottava esine tai asia; työkalu, tarvekalu

arabia /ˈarabˌia/ (n)
lingua arabica
  arabimaissa puhuttava seemiläinen kieli, jonka kirjakielenä toimii ns. klassinen arabia; eri valtioiden alueilla puhuttavat kielimuodot poikkeavat toisistaan sanastoltaan ja ääntämykseltään (sanalista)

arabialainen /ˈarabˌialˌainen/ (adj)
Arabius
  arabiankielistä etnistä alkuperää oleva, arabialaisuuteen liittyvä, Arabimaihin tai arabeihin liittyvä

arabianhevonen /ˈarabɪˌanhevonen/ (n)
Arabes
  tarpaanista polveutuva usein väritykseltään valkoinen tai vaaleanharmaa itämainen lämminverinen hevonen, josta on useita alalajeja

arastelu /ˈarastˌelu/ (n)
cunctātiō
  arasteleminen

areena /ˈareːna/ (n)
arēna
  roomalaisen amfiteatterin hiekkapäälysteinen näyttämö, jota kerrotaan käytetyn taistelukenttänä

arendaattori /ˈarendˌaːtːorɪ/ (n)
inquilīnus
  vuokraaja, arennille ottaja

arentimies /ˈarentɪmies/ (n)
inquilīnus
  maanvuokraaja, tilanvuokraaja, vuokramies, vuokratilallinen, vuokraviljelijä

aresti /ˈarestɪ/ (n)
custodia
  rangaistus, joka rajoittaa jonkun liikkumisvapautta

argon /ˈarɡon/ (n)
argon
  jalokaasuihin kuuluva väritön, hajuton ja mauton alkuaine

argumentti /ˈarɡumˌentːɪ/ (n)
argumentum
  looginen, perusteltu todistus tai mielipide

arina /ˈarɪna/ (n)
cancellus
  ristikkäisten palkkien muodostama rakenne

aristokraatti /ˈarɪstˌokraːtːɪ/ (n)
optimās
  syntyperältään korkea, hallitsevan yhteiskuntaluokan, yläluokan, aristokratian jäsen, aatelinen, ylimys

aristokraattinen /ˈarɪstˌokraːtːɪnen/ (adj)
summās
  aristokratiaan liittyvä tai siihen kuuluva

aristus /ˈarɪstus/ (n)
dolor
  aristaminen

aritmetiikka /ˈarɪtmetˌiːkːa/ (n)
arithmetica
  laskuoppi, joka käsittelee numeroilla merkittyjä suureita; käytettäviä laskutoimituksia ovat yhteenlasku, vähennyslasku, kertolasku ja jakolasku

arkeologi /ˈarkeˌoloɡɪ/ (n)
archaeologista
  ammattinaan arkeologiaa harjoittava henkilö

arkeologia /ˈarkeˌoloɡˌia/ (n)
archaeologia
  tiede ihmisen kulttuurin kehityksestä sellaisena kuin se on tutkittavissa maasta ja maaperästä löydettyjen ihmisen toiminnan aikaan saattamien erilaisten rakenteiden ja esineiden jäännöksistä

arki /ˈarkɪ/ (n)
quotidianus
  tavanomaiset tai ei-erityiset päivät elämässä

arkikieli /ˈarkɪkˌielɪ/ (n)
sermo cotidianus
  jokapäiväinen kieli, jossa sallitaan vapauksia eikä aina tavoitella täsmällisiä ilmauksia; muistuttaa puhekieltä, mutta sisältää vähemmän vapauksia

arkinen /ˈarkɪnen/ (adj)
cotidianus
  sellainen, joka kuuluu arkeen, arjelle ominainen

arkipäivä /ˈarkɪpˌæivæ/ (n)
feria
  vanhemmassa merkityksessä kaikkia muita päiviä paitsi sunnuntaita ja kirkollisia juhlapäiviä, tai uudemmassa merkityksessä päiviä maanantaista perjantaihin, yleisiä juhlapäiviä yleensä lukuun ottamatta

arkipäiväinen /ˈarkɪpˌæivæinen/ (adj)
cotidianus
  sellainen, joka kuuluu arkipäivään, arkipäiville ominainen

arkisto /ˈarkɪsto/ (n)
archium
  dokumenttien säilytyspaikka

arkistonhoitaja /ˈarkɪstˌonhoitˌaja/ (n)
archeota
  henkilö, joka huolehtii organisaation toiminnassa syntyvästä asiakirja-aineistosta

arkki /ˈarkːɪ/ (n)
folium
  määrämittaan leikattu pala paperia, paperiarkki
arca
  alus
arca foederis
  liitonarkki
archaeon
  arkkieliö

arkkieliö /ˈarkːielˌiø/ (n)
archaeon
  bakteeria muistuttava, -domeenin mikro-organismi

arkkiherttua /ˈarkːɪhˌertːua/ (n)
archidux
  Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan alueella käytetty aatelisarvo kuninkaan ja herttuan välissä

arkkikansleri /ˈarkːɪkˌanslerɪ/ (n)
archicancellarius
  arvonimi frankkivaltakunnassa ja Pyhässä saksalais-roomalaisessa keisarikunnassa, jossa se annettiin eräille arkkipiispoille

arkkipiispa /ˈarkːɪpˌiːspa/ (n)
archiepiscopus, archepiscopus
  kirkollisessa hierarkiassa tavallista tärkeämmän hiippakunnan piispan asema; sen haltija

arkkitehti /ˈarkːɪtˌehtɪ/ (n)
architectus
  alan korkeakoulussa tutkinnon suorittanut rakennusten ja miljöön suunnittelija

arkkitehtuuri /ˈarkːɪtˌehtuːrɪ/ (n)
architectura
  rakennustaide, vallitsevaan ympäristöön yhdyskuntia, rakennuksia ja rakenteita tuottava sovelletun tieteen ala, mikä ratkaisuissaan painottaa esteettisiä, taloudellisia ja sosiologisia näkökohtia

arkku /ˈarkːu/ (n)
arca
  tavaroiden säilyttämiseen tarkoitettu suuri kannellinen laatikko

armahtaa /ˈarmahtaː/ (v)
condono
  vapauttaa rangaistuksesta

armahtavainen /ˈarmahtavˌainen/ (adj)
clēmēns
  anteeksiantava

armeija /ˈarmeija/ (n)
exercitus
  valtion puolustuksesta vastaava organisaatio, asevoimat, puolustusvoimat tai itsepuolustusvoimat kokonaisuudessaan

armenialainen /ˈarmenˌialˌainen/ (adj)
Armeniacus
  Armeniasta peräisin oleva tai Armeniaan liittyvä

armo /ˈarmo/ (n)
gratia deis
  ansaitsematta saatu suosio, armahdus synneistä

armoton /ˈarmoton/ (adj)
immisericors
  sellainen, joka ei anna armoa, säälimätön, ankara

aromi /ˈaromɪ/ (n)
aroma
  ruuan tai juoman tuoksu; aromi mielletään hyväksi tuoksuksi

arpa /ˈarpa/ (n)
sors
  arpajaisissa arvontaan osallistuva lippu tai vastaava; arvontaväline

arpajaiset /ˈarpajˌaiset/ (n)
sortītiō
  tilaisuus, jossa arvotaan raha-, tarvara- tai muita palkintoja osallistujien kesken

arpi /ˈarpɪ/ (n)
cicatrix
  haavan tai muun viottuman seurauksena kehittyvän arpikudoksen muodostama jälki iholla

arpoa /ˈarpoa/ (v)
sortiri
  valita satunnaisesti; ratkaista arvalla

arroganssi /ˈarroɡˌanssɪ/ (n)
superbia
  röyhkeys, arroganttisuus

arrogantti /ˈarroɡˌantːɪ/ (adj)
arrogans
  ylimielinen, pöyhkeä, röyhkeä

arsakidi /ˈarsakˌidɪ/ (n)
Arsacides
  Arsakesin perustama parthialaisen dynastian (n. 250 eaa.) jäsen

arseeni /ˈarseːnɪ/ (n)
arsenicum
  vaaleanharmaa, metallikiiltoinen, hauras alkuaine, myrkyllinen typpiryhmään kuuluva puolimetalli. Luonnossa arseeni esiintyy yleensä sulfideissa. Arseenin kemiallinen merkki on As.

artesaani /ˈartesˌaːnɪ/ (n)
artifex
  käsityöläinen

artikkeli /ˈartɪkːˌelɪ/ (n)
articulus
  monissa kielissä nominin, monesti vain substantiivin, yhteydessä oleva pikku sana, josta selviää, onko nomini epämääräisessä vai määräisessä muodossa sekä nominin mahdollinen suku
  tiettyä rajattua teemaa käsittelevä, usein yhden ihmisen laatima, kirjoitus, osa julkaisua

artikla /ˈartɪkla/ (n)
articulus
  lain tai sopimuksen osa

arvata /ˈarvata/ (v)
divino
  antaa vastaukseksi jotain muuta kuin tieto, esimerkiksi luulo tai jotain satunnaista

arvaus /ˈarvaus/ (n)
facio
  satunnaiseen valintaan perustuva, vailla varmaa tietoa tehty tai sattumalta syntynyt usein umpimähkäinen ratkaisu

arvelu /ˈarvelu/ (n)
coniectūra
  arveleminen

arveluttava /ˈarvelˌutːava/ (adj)
dubius
  sellainen, joka arveluttaa; epäilystä herättävä, kyseenalainen

arvio /ˈarvɪo/ (n)
aestimātiō
  yleensä lähtötietoihin perustuva summittainen laskelma

arvioida /ˈarvɪˌoida/ (v)
aestimō
  tehdä arvio(inti) jnk ominaisuuksista

arviointi /ˈarvɪˌointɪ/ (n)
taxātiō
  arvion teko lähdeaineistoa hyödyntäen, myös aistimusten ja tuntuman perusteella

arviolta /ˈarvɪˌolta/ (adv)
P.M.
  tehtyyn arvioon perustuen; likimäärin, suunnilleen

arvo /ˈarvo/ (n)
pretium
  se, miten tärkeä jokin on; arvokkuuden määrä, merkitys, tärkeys

arvoituksellinen /ˈarvoitˌuksellɪnen/ (adj)
aenigmaticus
  sellainen, jonka ajatukset, motiivit tms. ovat tuntemattomia; salaperäinen

arvoitus /ˈarvoitus/ (n)
aenigma, griphus
  kysymys tai tarina, jonka vastausta arvoituksen kuulija ei tiedä

arvokas /ˈarvokas/ (adj)
cārus
  kallis
dignus
  arvostettu, kunnioitettu, t. oman arvonsa tunteva

arvokkuus /ˈarvokːuːs/ (n)
dignitas
  se, että tuntee olevansa arvokas, omanarvontunto

arvomaailma /ˈarvomˌaːɪlma/ (n)
aestimō
  henkilön tai muun tahon toiminnan perustan luova arvojen kokonaisuus

arvonta /ˈarvonta/ (n)
sortītiō
  tilaisuus tai tapahtuma, jossa arvotaan jotakin, arpajaiset

arvopaperi /ˈarvopˌaperɪ/ (n)
praescriptio
  arvopaperikaupan kohteena oleva varallisuusarvollinen asiakirja tai arvo-osuus, kuten osake tai joukkovelkakirja

arvopaperivälittäjä /ˈarvopˌaperˌivælˌitːæjæ/ (n)
cociō
  toisen lukuun arvopapereita ostava ja myyvä yksityinen henkilö tai yritys

arvostaa /ˈarvostaː/ (v)
aestimare
  pitää jotakuta tai jotain laadultaan, moraalisesti tai eettisesti ylevänä

arvostella /ˈarvostella/ (v)
arbitror
  antaa arvostelu jstak, arvioida jk

arvostelu /ˈarvostˌelu/ (n)
recenseo
  kriittinen tarkastelu, arviointi, kritiikki
  tällaisen tarkastelun tulos, esim. kirjoitettuna, arviointi

arvostelukyky /ˈarvostˌelukˌyky/ (n)
iūdicāmentum
  kyky arvostella asioita

arvottaa /ˈarvotːaː/ (v)
aestimō
  antaa, arvioida tai määrätä jollekin jokin arvo

arvottomuus /ˈarvotːomuːs/ (n)
nēquitia
  se, että on arvoton

ase /ˈase/ (n)
arma
  väline tai laite, jota käytetään vahingoittamaan elämää ja omaisuutta, ja uhkailuun näillä sekä puolustautumiseen. Aseita voi käyttää metsästyksessä, eläinten tappamiseen ja tainnuttamiseen ja urheilussa

aseellinen /ˈaseːllɪnen/ (adj)
armiger
  sellainen, jossa käytetään aseita

aseeton /ˈaseːton/ (adj)
inermis
  sellainen, jolla ei ole asetta tai aseita

aseettomuus /ˈaseːtːomuːs/ (n)
inermis
  se, että on aseeton

aseistaa /ˈaseistaː/ (v)
armo
  toimittaa aseita jklle, varustaa jk asein

aseistautua /ˈaseistˌautua/ (v)
armare
  varustaa itsensä asein

aseistettu /ˈaseistˌetːu/ (adj)
armiger
  asein varustettu

aseistus /ˈaseistus/ (n)
arma
  jonkin tahon aseet kokonaisuutena

aselepo /ˈaselˌepo/ (n)
indūtiae
  sodan osapuolien kesken sovittu sotatoimet määräajaksi tai toistaiseksi keskeyttävä tauko, jonka aikana yleensä pyritään käynnistämään rauhanneuvottelut

asema /ˈasema/ (n)
locus
  paikka, joka toimii jonkin toiminnon sijoitus- ja tukialueena
gradus
  tilanne, arvostus suhteessa toiseen
  kaikkien nappuloiden sijainti shakkilaudalla, siirtovuoro ja jäljellä olevat linnoitusoikeudet yhdessä
statio ferriviaria
  paikka, jossa julkinen kulkuneuvo (juna, bussi, taksi) pysähtyy
lector
  tietokoneen massamuistilaite tai kiintolevyltä varattu osio

asemalaituri /ˈasemalˌaiturɪ/ (n)
exstructum
  rautatieasemalla kiskojen vieressä oleva koroke, josta noustaan junaan tai lastataan junanvaunuja

asentaja /ˈasentˌaja/ (n)
ferrarius
  jonkin teknisen alan asentamista tekevä ammattihenkilö

asento /ˈasento/ (n)
positūra
  positio, se avaruudellinen tila missä joku tai jokin on itseensä tai johonkin muuhun kohteeseen nähden
attentiō
  valmiusasento seisten kantapäät yhdessä ja kädet nyrkissä kiinni jalkojen ulkosyrjissä

asepalvelus /ˈasepˌalvelus/ (n)
mīlitia
  asevelvollisuuden suorittaminen aseellisena; varusmiespalvelus; armeija

asetoni /ˈasetˌonɪ/ (n)
acetonum
  dimetyyliketoni, orgaanisten aineiden erinomainen liuotin, jota esiintyy myös jossain määrin veressä ja virtsassa

asettaa /ˈasetːaː/ (v)
pōnō
  laittaa, panna, sijoittaa paikalleen
compingō
  määrätä, määrittää

asetus /ˈasetus/ (n)
ēdictum
  toimeenpanovaltaa käyttävän viranomaisen antama lakia täsmentävä tai täydentävä säädös
praescriptum
  Euroopan parlamentin ja neuvoston antama säädös, joka tulee sellaisenaan välittömästi voimaan

asetyleeni /ˈasetylˌeːnɪ/ (n)
ethinum
  alkyynien luokkaan kuuluva orgaaninen yhdiste, normaalilämpötilassa kaasumainen hiilivety, jonka kemiallinen kaava on C₂H₂

asevelvollisuus /ˈasevˌelvollɪsuːs/ (n)
mīlitia
  osa lakisääteistä maanpuolustusvelvollisuutta; edellyttää osallistumista aselliseen, aseettomaan tai siviilipalvelukseen, ellei maan laki mahdollista myös totaalikieltäytymistä

asfaltti /ˈasfaltːɪ/ (n)
bitumen
  bitumin ja kiviaineksen seos, jota käytetään teiden ja muiden maa-alueiden päällystämiseen

asia /ˈasɪa/ (n)
res
  käsiteltävä tapaus, juttu; aihe
  johonkin alaan kuuluvat aiheet
  jonkin poliittisen toiminnan ala, jonkin etu
  juttu, oikeusjuttu; samaan tapaukseen liittyvien osasten kokonaisuus, joka on siirretty tuomioistuimen tai hallintoviranomaisen käsittelyyn ja ratkaistavaksi
  hoidettava tehtävä, toimi
  viestinnän informaatiosisältö, tosiasia, fakta

asiakas /ˈasɪakas/ (n)
emptor
  jonkin tuotteen ostaja tai jonkin palvelun tilaaja, kaupanteossa myyjän vastapuoli, se jota myyjä palvelee

asiakirja /ˈasɪakˌirja/ (n)
scriptum
  julkinen tai yksityinen kirjallinen todiste, joka osoittaa viranomaisen päätöksen, määräyksen tai muun toimenpiteen taikka yksityisen henkilön oikeudellisesti merkittävän tahdonilmauksen

asianajaja /ˈasɪˌanajˌaja/ (n)
advocatus
  Suomessa asianajajaluetteloon merkitty ammattimaisesti asianajotoimintaa harjoittava lakimies

asianomainen /ˈasɪˌanomˌainen/ (adj)
aptus
  asian edellyttämä, asiaan kuuluva; sellainen mitä jokin koskee

asianomistaja /ˈasɪˌanomˌistaja/ (n)
petītor
  rikoksen kohteeksi joutunut

asianosainen /ˈasɪˌanosˌainen/ (n)
convīvium
  riita-, rikos- tai hallintoprosessin osapuoli, jonka oikeutta, etua tai velvollisuutta asian käsittely koskee

asiantuntija /ˈasɪˌantuntˌija/ (n)
consultus
  henkilö, jolla on erityistä asiantuntemusta johonkin; ekspertti

askeettisuus /ˈaskeːtːɪsuːs/ (n)
austēritās
  se, että on askeettinen

askel /ˈaskel/ (n)
gradus, passus
  juoksu-, kävely- tai tanssiliike, jossa toinen jalka siirretään toisen eteen, ja sille kohdistetaan kehon paino

aspiriini /ˈaspɪrˌiːnɪ/ (n)
Acidum acetylosalicylicum
  asetyylisalisyylihappoa lääkeaineena sisältävä tulehduskipulääke; mikä tahansa asetyylisalisyylihappoa vaikuttavana aineosana sisältävä lääkevalmiste

assosiointi /ˈassosɪˌointɪ/ (n)
consortium
  assosioiminen

assyrialainen /ˈassyrˌialˌainen/ (adj)
Assyrius
  Assyriaan tai assyrialaisiin liittyvä

astatiini /ˈastatˌiːnɪ/ (n)
astatium
  halogeeneihin kuuluva alkuaine, kemiallinen merkki At

aste /ˈaste/ (n)
gradus
  tasokulman mittayksikkö eli kulman suuruuden mittayksikkö, tunnus °
  lämpötilan mittayksikkö
dispōnō
  yhtälössä tai polynomissa esiintyvä korkein muuttujan tai tuntemattoman potenssi
elementum
  kehitysaste, kehittymisen aste, kertoo kuinka kehittynyt jokin on

asteittain /ˈasteitːain/ (adv)
gradātim
  aste kerrallaan, vähitellen

asteri /ˈasterɪ/ (n)
astrum
  asterikasvien heimoon kuuluvia ruohovartisia monivuotisia kasveja ()

asteriski /ˈasterˌiskɪ/ (n)
asterīscus
  tähtimerkki *, jota käytetään mm. alaviitteen merkkinä, ja tietotekniikassa kertomerkin asemesta sekä jokerimerkkinä

asterismi /ˈasterˌismɪ/ (n)
asterismus
  tähtikuvio, erityisesti sellainen, joka ei ole mikään nykyisestä 88 tähdistöstä

astia /ˈastɪa/ (n)
capsa
  kuljettamiseen ja säilyttämiseen käytettävä esine, jonka sisälle voidaan laittaa asioita; tyypillisesti siinä on pohja ja reunat, mutta se on jostain suunnasta avonainen tai aukeava, voi sisältää myös kannen
receptāculum
  ruoan käsittelyyn tai syömiseen käytettävä esine, jossa on pohja ja reunat ja ylhäältä avonainen

astiakaappi /ˈastɪakˌaːpːɪ/ (n)
armārium
  kaappi, jossa säilytetään astioita

astiasto /ˈastɪˌasto/ (n)
prodessendum
  kokonaisuus, joka sisältää ruoan tarjoilemiseen ja syömiseen tarvittavat astiat ja ruokailuvälineet

astma /ˈastma/ (n)
asthma
  keuhkoputkien limakalvojen tulehdussairaus

astraalinen /ˈastraːlɪnen/ (adj)
astralis
  tähtiin liittyvä

astrofysiikka /ˈastrofysˌiːkːa/ (n)
astrophysica
  tähtitieteen haara, joka tutkii teoreettisesti sekä havaintoja tekemällä taivaankappaleiden fysikaalisia ominaisuuksia ja kemiallisia koostumuksia

astrologi /ˈastrolˌoɡɪ/ (n)
astrologus
  astrologiaa harjoittava henkilö, tähdistäennustaja

astrologia /ˈastrolˌoɡɪa/ (n)
astrologia
  oppi, jonka mukaan tähtien ja planeettojen asemat ilmaisevat ihmisen luonnetta, elämän tapahtumia yms. ja joukko keinoja, joiden avulla pyritään saamaan ymmärrystä näistä tähtien ja planeettojen asemia tutkimalla

astronominen yksikkö /ˈastronˌomɪnen ˈyksɪkːø/ (n)
ūnitās astronomica
  etäisyyden ja matkan mittayksikkö (SI-järjestelmän lisäyksikkö), 149 597 870 700 metriä (tunnus au, aiemmin AU)

astua /ˈastua/ (v)
calcare
  ottaa askel
  (laista, asetuksesta, määräyksestä) ~ voimaan, par. tulla voimaan; olla jostakin hetkestä lähtien jotakin määräävä tai säätelevä
ascendō
  (eläimestä) siittää, kollektiivisesti, pariutua

asu /ˈasu/ (n)
vestītus
  vaatetus, vaatteista ja asusteista muodostuva kokonaisuus

asua /ˈasua/ (v)
habeo, habitare
  elää ja pitää majaa jossakin

asukas /ˈasukas/ (n)
incola, habitator
  henkilö, joka asuu jossakin paikassa

asumaton /ˈasumaton/ (adj)
desertus
  jossa ei ole asukkaita, autio

asuminen /ˈasumɪnen/ (n)
animalis
  teonnimi verbistä asua

asunto /ˈasunto/ (n)
atrium
  paikka, jossa asutaan

asuntola /ˈasuntˌola/ (n)
dormitorium
  (yleensä jonkin yhdistyksen ylläpitämä) joukko asuntoja, joissa asuvilla henkilöillä on niihin tietyin perustein myönnettävä asumisoikeus (esim. opiskelija-asuntolassa voivat asua vain opiskelijat)

asuntolaina /ˈasuntolˌaina/ (n)
hypotheca
  pankkilaina, jolla ostetaan asunto tai talo

asustaa /ˈasustaː/ (v)
habito
  asua, oleilla, majailla; asustella

asuttaa /ˈasutːaː/ (v)
habito
  kansoittaa ja saattaa asutuksi asettumalla itse tai lähettämällä muita asukkaiksi

asuttaja /ˈasutːˌaja/ (n)
colōnus
  jotakin paikkaa asuttava henkilö

ateismi /ˈateismɪ/ (n)
atheismus
  jumaluskon eli teismin puute (heikko ateismi)

ateisti /ˈateistɪ/ (n)
atheus
  henkilö, jolla ei ole uskoa jumalien olemassaoloon (heikko ateismi)

ateljee /ˈateljeː/ (n)
fabrica
  taiteilijan työtila, työhuone, työpaja

ateria /ˈaterˌia/ (n)
cena
  yhdellä kerralla nautittava ruokakokonaisuus; ruoka, ruoka-annos
  ruokailu, ruokahetki

aterimet /ˈaterɪmet/ (n)
ferramenta
  ruokailemiseen tarkoitetut välineet, lähinnä haarukka, veitsi, lusikka

atlanttinen /ˈatlantːɪnen/ (adj)
Ātlanticus
  Atlanttiin liittyvä

atlas /ˈatlas/ (n)
atlas
  kartasto, karttakirja
  ylimmäinen kaulanikama, kannattajanikama

atleetti /ˈatleːtːɪ/ (n)
athleta
  vartalotyypiltään lihaksikas ja voimakasluustoinen henkilö

atleettinen /ˈatleːtːɪnen/ (adj)
āthlēticus
  ruumiinrakenteeltaan atleetin kaltainen; urheilullinen, lihaksikas

atolli /ˈatollɪ/ (n)
atollum
  matala korallista muodostunut saari trooppisilla merialueilla

atomi /ˈatomɪ/ (n)
atomus
  aineen perusosa, joka koostuu elektroneista, protoneista ja neutroneista; alkuaineen kemiallisesti pienin osa

atomiluku /ˈatomˌiluku/ (n)
numerus atomicus
  luku, joka ilmaisee alkuaineen atomin ytimessä olevien protonien määrän

attentaatti /ˈatːentˌaːtːɪ/ (n)
aggredior
  poliittinen murha (yritys), pommi-isku, isku

attraktiivisuus /ˈatːraktˌiːvɪsuːs/ (n)
formōsitās
  se, että on attraktiivinen

attribuutti /ˈatːrɪbˌuːtːɪ/ (n)
attributum
  määrite, ominaisuus

auditoija /ˈaudɪtˌoija/ (n)
audītor
  henkilö, joka auditoi

auditorio /ˈaudɪtˌorɪo/ (n)
auditorium
  luentosali

auer /ˈauer/ (n)
caligo
  (ilmatiede) aurinkousva, näkyvyyttä haittaava, usein sinisenharmaa savumainen verho, joka on seurausta pitkän poutajakson aikana mm. maanmuokkauksen, tulivuorenpurkausten tai saastepäästöjen myötä ilmaan kohonneiden hienonhienojen hiukkasten muodostamien pölypilvien aiheuttama ilman sameus.

aueta /ˈaueta/ (v)
aperio
  mennä auki, avautua

auguuri /ˈauɡuːrɪ/ (n)
augur
  roomalainen ennustajapappi, jotka ennustivat eläinten käyttäytymisen, erityisesti lintujen lennon, perusteella

aukio /ˈaukɪo/ (n)
placea
  avoin paikka maastossa; taajamassa puistikko, toria pienempi kauppapaikka, avokortteli tai vastaava

aukko /ˈaukːo/ (n)
apertūra
  reikä, läpi, avauma

auktori /ˈauktorɪ/ (n)
auctor
  nimenantaja; tieteellisen nimen antaja

auktoriteetti /ˈauktorɪtˌeːtːɪ/ (n)
auctōritās
  arvovalta, vaikutusvalta; käskyvalta

auliisti /ˈaulɪːstɪ/ (adv)
libenter
  auliilla tavalla

aulis /ˈaulɪs/ (adj)
libens
  avulias, auttavainen, myötämielinen

aura /ˈaura/ (n)
aratrum
  maanviljelyssä maanmuokkaukseen käytettävä kone, kyntöaura

auringonkukka /ˈaurɪŋŋˌoŋkukːa/ (n)
Helianthus
  pitkävartinen ja kookaskukkainen öljykasvi (), jonka siemeniä käytetään ravinnoksi

auringonlasku /ˈaurɪŋŋˌonlasku/ (n)
solis occasus
  luonnonilmiö, jossa Aurinko laskee Maan horisontin taakse

auringonnousu /ˈaurɪŋŋˌonnousu/ (n)
solis ortos
  ajankohta aamulla, jolloin auringon yläreuna nousee horisontin yläpuolelle tasaiselta maastolta mitattuna

auringonpaiste /ˈaurɪŋŋˌompaiste/ (n)
sol
  auringosta saatavat infrapuna-, ultravioletti- ja näkyvän valon säteily

auringonpilkku /ˈaurɪŋŋˌompɪlkːu/ (n)
macula solaris
  auringon pinnassa näkyvä normaalia viileämpi ja tummempi alue

auringonvalo /ˈaurɪŋŋˌonvalo/ (n)
sol
  auringosta tuleva valo

aurinko /ˈaurɪŋko/ (n)
sol
  tähti, etenkin merkityksessä aurinkokunnan keskus

aurinkoinen /ˈaurɪŋkˌoinen/ (adj)
aprīcus
  auringonpaisteinen, jossa aurinko paistaa

aurinkokello /ˈaurɪŋkokˌello/ (n)
solarium
  ajan näyttämiseen käytettävä laite, jossa erityisen osoittimen langettama varjo kertoo ajan

aurinkotuuli /ˈaurɪŋkotˌuːlɪ/ (n)
ventus sōlāris
  Auringon lähettämä hiukkassäteily, ei liity tavalliseen käsitykseen tuulesta

autioittaa /ˈautɪˌoitːaː/ (v)
vastus
  saada autioitumaan; saada tyhjenemään ihmisistä/asukkaista

autismi /ˈautɪsmɪ/ (n)
autismus
  neurobiologinen kehityshäiriö, jossa kommunikaatio muiden ihmisten kanssa on häiriintynyt

auto /ˈauto/ (n)
autocinetum, autoraeda
  eräs pyörillä kulkeva henkilöiden kuljetukseen tarkoitettu moottorikäyttöinen ajoneuvotyyppi eli henkilöauto

autoilija /ˈautoilˌija/ (n)
auriga
  henkilö, joka autoilee

autolautta /ˈautolˌautːa/ (n)
alveus
  yhdellä tai useammalla autokannella varustettu moottorialus, joka on erityisesti valmistettu ajoneuvojen kuljetukseen veden yli

automaattinen /ˈautomˌaːtːɪnen/ (adj)
automatus
  sellainen, joka toimii ennakkoon suunnitellulla tavalla itsestään, itsetoiminen

automaattisuus /ˈautomˌaːtːɪsuːs/ (n)
automatus
  se, että on automaattinen

auttaa /ˈautːaː/ (v)
adiuvare, iuvare
  antaa apua tai tukea jollekin

auttaja /ˈautːaja/ (n)
adiūtor
  se, joka auttaa

auttava /ˈautːava/ (adj)
adiūtābilis
  sellainen, joka auttaa, antaa apua

autuaallisuus /ˈautuˌaːllɪsuːs/ (n)
beatitūdō
  se, että on autuaallinen

autuas /ˈautuas/ (adj)
beatus
  Autuas paavin ns. beatifikaatiossa antama kuolemanjälkeinen arvonimi henkilölle, joka on osoittanut elämässään erityisiä hyveitä, astetta korkeampi kuin Kunnioitettava ja matalampi kuin Pyhä

avaimenreikä /ˈavaimˌenreikæ/ (n)
claustellum
  lukossa lukituksen käsittelyä varten tavallisesti mekaaniselle avaimelle oleva sijoituspaikka, kolo tai syvennys.

avain /ˈavain/ (n)
clavis
  lukon avaamiseen ja sulkemiseen tarkoitettu esine

avajaiset /ˈavajˌaiset/ (n)
apertūra
  tilaisuus, jossa jokin tapahtuma t. liikeyritys avataan yleisölle

avara /ˈavara/ (adj)
spatiosus
  jossa on paljon tilaa

avaruus /ˈavaruːs/ (n)
spatium
  miltei tyhjä osa maailmankaikkeutta planeettojen kaasukehien ulkopuolella
  joukko, jolla on jokin määritelty rakenne
laxitas
  se, että on avara

avaruusalus /ˈavarˌuːsalus/ (n)
navis sideralis
  alus, joka on rakennettu avaruudessa liikkumista varten

avaruusasema /ˈavarˌuːsasˌema/ (n)
statiō spatiālis
  avaruudessa sijaitseva pysyvä oleskelu- ja tutkimusasema, nykyään Maan kiertoradalla sijaitseva, mutta fiktiossa myös Kuussa tai planeetoilla

avaruusolento /ˈavarˌuːsolˌento/ (n)
alienus
  avaruudesta Maahan tullut eliö tai avaruudessa Maan ulkopuolella sijaitseva eliö

avaruussukkula /ˈavarˌuːssukːˌula/ (n)
navicula sideralis
  uudelleenkäytettävä ja miehitetty avaruusalus, joka muistuttaa ulkoisesti lentokonetta; varsinainen kehitys aloitettiin 1970-luvulla ja käytöstä luovuttiin vuonna 2011, kun korvattiin yksityisten yhtiöiden edullisemmilla ratkaisuilla

avata /ˈavata/ (v)
aperio
  aukaista, kiertää, laittaa, leikata, työntää, vetää auki korkki tai kansi; levittää tai kääntää auki laskostettu, taitettu suljettu kappale; kääntää auki ovi, luukku tai muu este, tai jonkinlainen kiinnitys

avaus /ˈavaus/ (n)
apertūra
  toiminnan käynnistys tai valmisteleva alkutoimi, johon odotetaan jatkoa
  tilaisuuden tai tapahtumasarjan aloitus; siinä yhteydessä järjestettävä seremonia

avautua /ˈavautˌua/ (v)
aperio
  aueta, tulla avoimeksi

avec /ˈavek/ (n)
dies
  seuralainen juhlatilaisuudessa

avioehto /ˈavɪoˌehto/ (n)
pactio nuptialis
  aviopuolisoiden sopimus omaisuuden jaosta erotilanteessa

avioero /ˈavɪˌoero/ (n)
diffarreatio
  avioliiton lakkaaminen

avioitua /ˈavɪˌoitua/ (v)
maritor
  solmia avioliitto

avioliitto /ˈavɪolˌiːtːo/ (n)
matrimonium
  kirkon tai valtion virallistama parisuhde, yhteiskunnan hyväksymä miehen ja naisen yksiavioisen yhteiselämän muoto, jossa vallitsevat lait ja normit tuottavat oikeuksia ja velvollisuuksia aviopuolisoille, joidenkin kirkkokuntien sakramentti; uskonnon hyväksymä naisten ja miesten seksuaalikontaktien harjoittaminen pysyvässä suhteessa ja pysyväksi tarkoitettu instituutio lasten hankkimiseksi ja kasvattamiseksi

aviollinen /ˈavɪˌollɪnen/ (adj)
maritus
  avioliittoon liittyvä tai siihen kuuluva

aviomies /ˈavɪomies/ (n)
maritus, vir
  mies, joka on avioliitossa vaimonsa kanssa

aviopari /ˈavɪˌoparɪ/ (n)
coniuges
  pariskunta, joka on vihitty avioliittoon

aviorikos /ˈavɪˌorɪkos/ (n)
adulter
  avioliitossa elävän henkilön harjoittama sukupuoliyhteys muun kuin oman aviopuolisonsa kanssa

avioton /ˈavɪoton/ (adj)
nothus
  avioliiton ulkopuolella syntynyt
caelebs
  avioliitossa olematon

avioton lapsi /ˈavɪoton lˈapsɪ/ (n)
partus
  avioliiton ulkopuolella syntynyt lapsi

aviovaimo /ˈavɪovˌaimo/ (n)
coniunx
  nainen, joka on avioliitossa miehensä kanssa

avitus /ˈavɪtus/ (n)
adiumentum
  auttaminen

avoimesti /ˈavoimˌestɪ/ (adv)
cōram
  siten, että on avoin, avoimella tavalla; julkisesti

avoin /ˈavoin/ (adj)
apertus
  auki oleva, avattu

avomies /ˈavomies/ (n)
consors
  miespuolinen asuinkumppani, jonka kanssa ei olla avioliitossa

avomurtuma /ˈavomˌurtuma/ (n)
cele
  luunmurtuma, jossa iho rikkoutuu

avopuoliso /ˈavopˌuolɪso/ (n)
concubina
  henkilö, joka elää avoliitossa

avovaimo /ˈavovˌaimo/ (n)
consors
  naiskumppani avoliitossa

avulias /ˈavulɪas/ (adj)
adiūtābilis
  mielellään auttava, aulis

avustaa /ˈavustaː/ (v)
adiuvō
  auttaa

avustaja /ˈavustˌaja/ (n)
optio
  henkilö, jonka tehtävänä on auttaa jotakuta toista

avustus /ˈavustus/ (n)
aberrātiō
  se, millä avustetaan; tuki

avuton /ˈavuton/ (adj)
inops
  joka ei tule omin voimin toimeen

baari /bˈaːrɪ/ (n)
caupōna
  ravintolan yhteydessä oleva tila alkoholijuomien tiskiltä myyntiin, drinkkibaari
  alkoholin myyntiin keskittynyt pienehkö ravintola, pubi

baasis /bˈaːsɪs/ (n)
solum
  perusta, alarakenne, tuotanto- ja omistussuhteet

babylonialainen /bˈabylˌonɪalˌainen/ (adj)
Babylonius
  Babyloniaan tai babylonialaisiin liittyvä

babylonialainen /bˈabylˌonɪalˌainen/ (n)
Babylonius
  Babylonian asukas

bagatelli /bˈaɡatˌellɪ/ (n)
nugae
  vähämerkityksinen tai epäoleellinen asia
aetaluta
  lyhyt, yleensä klassinen kirjallisuus- tai musiikkiteos, joka on tyypillisesti luonteeltaan kepeä tai leikkisä

baijerilainen /bˈaijerɪlˌainen/ (adj)
Bavarus
  Baijerista peräisin oleva tai Baijeriin liittyvä

baijerilainen /bˈaijerɪlˌainen/ (n)
Bavarus
  pysyvästi Baijerissa asuva henkilö

bailata /bˈailata/ (v)
convīvium
  juhlia
ballo
  tanssia

bakteeri /bˈakteːrɪ/ (n)
bacterium
  mikroskooppisen pieni yksisoluinen, tumaton eliö. Jotkin bakteerit aiheuttavat sairauksia, osa taas on kantajalleen hyödyllisiä.

bakteriofagi /bˈakterˌiofˌaɡɪ/ (n)
bacteriophagus
  virus, joka loisii bakteerissa ja tuhoaa niitä

bakteriologia /bˈakterˌiolˌoɡɪa/ (n)
bacteriologia
  bakteerioppi, bakteereita tutkiva tieteenala

balanssi /bˈalanssɪ/ (n)
statēra
  tasapaino, tasapainoisuus

bambara /bˈambara/ (n)
lingua Bambara
  kieli, jota puhuu äidinkielenään noin 6 000 000 bambaraa pääasiassa Malissa (Kielitunus: bm)

bambu /bˈambu/ (n)
harundō Indica
  mikä hyvänsä -tribukseen kuuluva heinäkasvi
  bambukasvista valmistettu kuitu tai kangas

banaali /bˈanaːlɪ/ (adj)
abiectus
  lattea, kulunut, arkipäiväinen, tavanomainen, liian tavallinen

banaani /bˈanaːnɪ/ (n)
cau, ariena
  (kasvitiede, yleisesti) muu banaanien suvun () trooppinen ruohokasvi. Luonnon lajikkeita on noin 40. Viljelyyn kasvit lisätään yleensä suvuttomasti.
ariena
  näiden kasvien hedelmä, joka on kasvitieteellisesti marja

banderolli /bˈanderˌollɪ/ (n)
vexillum
  julistekangas, iso lakana, jossa tekstiä tai kuvaa

banketti /bˈaŋketːɪ/ (n)
daps
  juhlaillallinen, kutsuillallinen, juhla-ateria

banni /bˈannɪ/ (n)
interdico
  porttikielto, yleensä esim. johonkin Internetin chattiin tai foorumiin

bardi /bˈardɪ/ (n)
bardus
  runoilija ja laulaja, etenkin kelttiläinen ammattirunonlaulaja keskiajalla

barium /bˈarium/ (n)
barium
  maa-alkaleihin kuuluva pehmeä, valkoinen metalli, tunnus Ba

barreli /bˈarrelɪ/ (n)
dolium
  raakaöljyn tilavuuden yksikkö, 159 litraa

barrikadi /bˈarrɪkˌadɪ/ (n)
agger
  tiesulku, erityisesti armeijaa varten rakennettu

basilika /bˈasɪlˌika/ (n)
basilica
  antiikin Rooman arkkitehtuurille tyypillinen suorakaiteen muotoinen kolmi- tai useampilaivainen rakennus, jossa keskilaiva on muita laivoja korkeampi; rakenteeltaan tällainen kirkko

basiliski /bˈasɪlˌiskɪ/ (n)
basiliscus
  liskomainen tarueläin, jolla on pitkä häntä, linnun jalat, kotkan nokka, lohikäärmeen kieli ja suuret lepakonsiivet

basilli /bˈasɪllɪ/ (n)
bacillus
  Basillus-sukuun kuuluva, itiöitä tuottava aerobinen, sauvamainen ja grampositiivinen bakteeri

baski /bˈaskɪ/ (n)
Vasconicus
  (kielitiede) baskin kieli, baskien puhuma isolaattikieli. Sanalista.
  (kansallisuus) erään Biskajanlahden rannalla asuvan kansan jäsen

basso /bˈasso/ (n)
bassus
  matalin miesääni tai sen esittäjä sekä oopperassa että kuorossa ja yleisesti; laulaja jonka äänihuulten pituus on noin 24 millimetriä
  sähköbasso
  kontrabasso

bastardi /bˈastardɪ/ (n)
hibrida
  avioton lapsi, äpärä
  sekamuoto, sekasikiö

bastioni /bˈastɪˌonɪ/ (n)
pugnaculum
  vallinsarvi; bastionilinnoituksen muurin ulkoneva puolustusrakenne

beibi /bˈeibɪ/ (n)
infans
  nimitys naishenkilölle

belladonna /bˈelladˌonna/ (n)
solanum
  erityisesti , erittäin myrkyllinen eteläeurooppalainen lääkkeenä käytetty kasvi

bensiini /bˈensɪːnɪ/ (n)
benzinium
  raakaöljystä jalostettu polttoaine, jota käytetään ottomoottoreissa, joissa polttoaineseos sytytetään sähkökipinällä, moottoribensiini

benthinen /bˈenthɪnen/ (adj)
benthicus
  benthokseen kuuluva

bentseeni /bˈentseːnɪ/ (n)
benzenum
  karsinogeeninen aromaattinen hiilivety C₆H₆, jossa hiiliatomit muodostavat renkaan

berkelium /bˈerkelium/ (n)
berkelium
  eräs alkuaine (tunnus Bk)

berliiniläinen /bˈerlɪːnɪlˌæinen/ (adj)
Berolinum
  Berliinistä peräisin oleva tai Berliiniin liittyvä

berliiniläinen /bˈerlɪːnɪlˌæinen/ (n)
Berolinensis
  pysyvästi Berliinissä asuva henkilö

berylli /bˈeryllɪ/ (n)
beryllus
  silikaatteihin kuuluva alumiinia ja berylliumia sisältävä mineraali (Al₂Be₃(Si₆O18)

beryllium /bˈeryllium/ (n)
beryllium
  maa-alkalimetalleihin kuuluva alkuaine

betoni /bˈetonɪ/ (n)
concretus
  veteen sekoitetusta sementistä ja kiviaineksesta valmistettu rakentamiseen käytettävä massa, ja sen kovettuessa syntyvä aine

biisi /bˈiːsɪ/ (n)
carmen
  musiikkikappale

biisoni /bˈiːsonɪ/ (n)
bison
  nautaeläimiin kuuluva Pohjois-Amerikan suurikokoisin maanisäkäs (Bison bison)

biitti /bˈiːtːɪ/ (n)
pello
  rytmi

biljardikeppi /bˈiljardɪkˌepːɪ/ (n)
calamus
  biljardipelien peliväline, pallojen lyömiseen käytettävä pitkä kapeneva sauva

biodiversiteetti /bˈiodɪvˌersɪtˌeːtːɪ/ (n)
diversitas biologica
  käsite, jolla laajimman määritelmän mukaan tarkoitetaan kaikkea elollisen luonnon monipuolisuutta

biokemia /bˈiokˌemɪa/ (n)
biochemia
  elävien olioiden kemiallista koostumusta ja elävien solujen kemiallisia muutoksia ja niihin liittyviä ilmiöitä tutkiva kemian haara

biologi /bˈiolˌoɡɪ/ (n)
biologus
  biologiaa ammattinaan harjoittava henkilö; elollisen luonnon tutkija

biologia /bˈiolˌoɡɪa/ (n)
biologia
  elollista luontoa ja elämää tutkiva tiede

biologinen /bˈiolˌoɡɪnen/ (adj)
biologicus
  biologian alaan kuuluva

bioteknologia /bˈiotˌeknolˌoɡɪa/ (n)
biotechnologia
  biologian ja biokemian osa-alue, joka hyödyntää eliöitä, soluja tai niiden osia

bitti /bˈitːɪ/ (n)
frustum
  datan pienin yksikkö; yksi binäärinen luku, jonka arvo on 1 tai 0

bitumi /bˈitumɪ/ (n)
bitūmen
  maaöljyn tislattaessa muodostuva jähmeä tai puolijähmeä tislausjäte

blokadi /blˈokadɪ/ (n)
obsessiō
  vastapuolen sotilaiden etenemisen estäminen niiden eteen sijoitetuilla nappuloilla varsinkin upseereilla.

blokata /blˈokata/ (v)
claudō
  estää pääsy; estää toiminta

blondi /blˈondɪ/ (n)
flava
  vaaleaverikkö; vaaleahiuksinen (käytetään useammin naisista)

bluntti /blˈuntːɪ/ (n)
hebes
  sikari, joka on (itse) täytetty kannabiksella

bobiini /bˈobɪːnɪ/ (n)
nassa
  rullauskoneessa lankaa kehrättäessä tai kerrattaessa käytettävä lankarulla

boileri /bˈoilerɪ/ (n)
aena
  höyrykattila

bokseri /bˈokserɪ/ (n)
pugil
  eräs saksalainen koirarotu

bokserimoottori /bˈokserɪmˌoːtːorɪ/ (n)
pugil
  polttomoottori, jossa sylinterit on sijoitettu vastakkain toisiinsa nähden, vastaiskumoottori

bologna /bˈoloɡna/ (n)
gerrae
  eräitä makkaroita

bongata /bˈoŋŋata/ (v)
tremulo
  nähdä, havaita jokin lintu osana harrastusta, jossa uusien lajien näkemisestä saa pisteitä
conspicor
  nähdä, havaita, löytää jotain

boori /bˈoːrɪ/ (n)
borium
  puolimetalleihin kuuluva alkuaine

bordeaux /bˈordeauks/ (n)
Burdigala
  eräs Bordeaux'n alueelta peräisin oleva viini

bordelli /bˈordellɪ/ (n)
ganea
  rakennus tai huoneisto, jossa prostituoidut ottavat vastaan asiakkaita

botti /bˈotːɪ/ (n)
botum
  tietokoneohjelma, joka toimii määriteltyjen ohjeiden mukaan ainakin osittain itsenäisesti ilman ihmisen myötävaikutusta

braatvursti /brˈaːtvurstɪ/ (n)
tomaculum
  (keittiö) tavallisesti ohuehko luonnonkuorinen, alkuaan keskieurooppalainen paistinmakkara, jonka tyyppi määräytyy valitun hienoksi hakatun lihan ja lisukkeista koostuvan täytteen perusteella. Täysin lihattomiakin "braatvursteja" valmistetaan

brasilialainen /brˈasɪlˌialˌainen/ (adj)
brasilianus
  Brasiliasta peräisin oleva tai Brasiliaan liittyvä

brasilialainen /brˈasɪlˌialˌainen/ (n)
brasilianus
  pysyvästi Brasiliassa asuva henkilö

bretoni /brˈetonɪ/ (n)
Britannia Minor
  eräs ranskalainen koirarotu

briljantti /brˈiljantːɪ/ (n)
lūculentus
  timantin 56-sivuinen hiontamuoto

britti /brˈitːɪ/ (n)
Britannus
  Isossa-Britanniassa asuneen kelttiläisen heimon jäsen, joista n. 400-luvulla Bretagneen muuttaneet ovat bretonien esivanhempia

brittiläinen /brˈitːɪlˌæinen/ (adj)
Britanniae
  Isoon-Britanniaan liittyvä, sieltä kotoisin tai peräisin oleva

brodeeraus /brˈodeːraus/ (n)
acupictura
  kirjonta, koruompelu, koristeompelu

broileri /brˈoilerɪ/ (n)
pullus
  lihantuotantoon jalostettu nopeakasvuinen kana, joka teurastetaan nuorena

bromi /brˈomɪ/ (n)
bromium
  halogeeneihin kuuluva alkuaine, kemiallinen merkki Br

brutaali /brˈutaːlɪ/ (adj)
ferus
  raaka, piittaamaton

bruttokansantuote /brˈutːokˌansantˌuote/ (n)
proventus domesticus grossus
  kokonaistuotannon mitta kansantaloudessa tietyn maan alueella

budjetti /bˈudjetːɪ/ (n)
pecuniae ratio
  talousarvio

bukolinen /bˈukolɪnen/ (adj)
bucolicus
  paimentolaiselämään liittyvä

bulevardi /bˈulevˌardɪ/ (n)
agger
  alkujaan paaluista rakennettu linnoituksen vallin suojavarustus, sittemmin kaupunkien maavalli lisälaitteineen, kaupunginmuuri (ja lopulta vallin paikalle istutettu puistokatu)

bulgaria /bˈulɡarˌia/ (n)
lingua Bulgarica
  Bulgariassa puhuttava eteläslaavilainen kieli (kielitunnus: bg). Bulgarian kieltä kirjoitetaan kyrillisillä kirjaimilla

bulgarialainen /bˈulɡarˌialˌainen/ (adj)
bulgaricus
  Bulgariasta peräisin oleva tai Bulgariaan liittyvä

bulla /bˈulla/ (n)
vesica
  paavin juhlallinen kirjelmä

bulvaani /bˈulvaːnɪ/ (n)
illex
  houkutuslintu

burka /bˈurka/ (n)
velum
  musliminaisten käyttämä koko vartalon peittävä vaate, jossa on kasvoverkko; käytetään lähinnä Afganistanissa ja Pakistanissa

buutata /bˈuːtata/ (v)
caliga
  käynnistää tietokone

bysanttilainen /bˈysantːɪlˌainen/ (adj)
Byzantinus
  Bysantin valtakunnasta peräisin oleva tai siihen liittyvä

bysanttilainen /bˈysantːɪlˌainen/ (n)
Byzantinus
  Bysantin valtakunnan asukas

bändi /bˈændɪ/ (n)
catena
  yhtye joka esittää (rock-, jazz- tai pop-) musiikkia

böömiläinen /bˈøːmɪlˌæinen/ (adj)
Bohemus
  Böömin alueelta peräisin oleva

böömiläinen /bˈøːmɪlˌæinen/ (n)
Bohemus
  Böömin asukas

c /sˈeː/ (n)
ut
  C-duuriasteikon ensimmäinen sävel

carapax /kˈarapaks/ (n)
carapax
  eräillä niveljalkaisilla eturuumista peittävä selkäkilpi

cella /sˈella/ (n)
cella
  muinaiskreikkalaisen temppelin sisin osa, jossa sijaitsi jumalan, jolle temppeli oli omistettu, patsas

celsiusaste /sˈelsiusˌaste/ (n)
gradus Celsianus
  lämpötilan SI-järjestelmän mukainen lisäyksikkö

cembalo /sˈembalo/ (n)
harpicordium
  1400-luvulla kehitetty kosketinsoitin, joka kuuluu pianon edeltäjiin

cerium /sˈerium/ (n)
cerium
  eräs alkuaine, tunnus: Ce

cesium /sˈesium/ (n)
caesium
  eräs alkuaine

chatti /khˈatːɪ/ (n)
cattus
  reaaliajassa toimiva keskustelupaikka Internetissä

chinchilla /khˈinkhɪlla/ (n)
chinchilla
  sinsilla, chinchillae-heimoon kuuluva eteläamerikkalainen jyrsijä

curie /kˈurie/ (n)
curium
  vanhentunut radioaktiivisten aineiden aktiivisuuden mittayksikkö, lyhenne: c

curium /kˈurium/ (n)
curium
  eräs alkuaine (tunnus Cm)

d /dˈeː/ (n)
rex
  C-duuriasteikon 2. sävel

daami /dˈaːmɪ/ (n)
domina
  (hieno) nainen; miehen naispuolinen seuralainen

daktyyli /dˈaktyːlɪ/ (n)
dactylus
  kolmitavuinen runojalka, jossa yhtä pitkää tavua seuraa kaksi lyhyttä (); alkupitkä

daktyylinen /dˈaktyːlɪnen/ (adj)
dactylicus
  daktyyleista muodostettu; alkupitkä

dareikki /dˈareikːɪ/ (n)
daricus
  Dareios I:n Persiassa 500-luvulla eaa käyttöön ottama 8,4 gramman painoinen kultaraha

darmstadtium /dˈarmstadtium/ (n)
darmstadtium
  synteettinen radioaktiivinen alkuaine, jonka kemiallinen merkki on Ds ja järjestysluku 110

datiivi /dˈatɪːvɪ/ (n)
dativus
  sijamuoto, joka merkitsee epäsuoraa osaobjektia, vastaa yleensä kysymykseen ”kenelle?”; esiintyy laajalti indoeurooppalaisissa kielissä

debytantti /dˈebytˌantːɪ/ (n)
inceptor
  taiteilija, kirjailija tms. joka esiintyy ensimmäistä kertaa julkisuudessa, ensiesiintyjä

debyytti /dˈebyːtːɪ/ (n)
initium
  taiteilijan, kirjailijan tms. ensimmäinen julkinen esiintyminen, ensiesiintyminen

defekoida /dˈefekˌoida/ (v)
defecare
  kirkastaa (nestettä)

definitio /dˈefɪnˌitɪo/ (n)
definitio
  määritelmä

degeneraatti /dˈeɡenerˌaːtːɪ/ (n)
dēgener
  degeneroitunut yksilö, rappioyksilö

dekadi /dˈekadɪ/ (n)
decas
  kymmenluku, kymmenryhmä, kymmenes
  kahden arvon väli, kun ne ovat toisiinsa 10:1-suhteessa

dekanaatti /dˈekanˌaːtːɪ/ (n)
decanatus
  dekaanin arvo tai virka, dekaanius

deklinaatio /dˈeklɪnˌaːtɪo/ (n)
declinatio
  nominien taivutus eli sijamuotojen muodostaminen tai taivutusluokka

delfiini /dˈelfɪːnɪ/ (n)
delphinus
  vedessä elävä nisäkkäisiin kuuluva valaslaji, joka muistuttaa hyvin paljon kalaa

demarkaatio /dˈemarkˌaːtɪo/ (n)
demarcatio
  rajankäynti, rajanveto

deminutiivi /dˈemɪnutˌiːvɪ/ (n)
(nomen) deminutivum
  pienennysmuoto, nominin johdannainen, joka on merkitykseltään kyseisen nominin perusmuodon merkitystä pienempi; käytetään monilla nomineilla hellittelymuotona

demokratia /dˈemokrˌatɪa/ (n)
democratia
  hallintomuoto, jossa kansalaiset voivat valita poliittiset johtajansa vaaleilla; politiikasta päätetään enemmistön mielipiteen mukaan päätöksentekomenetelmässä, joka on avoin kaikille tai useimmille kansalaisille; erityisesti liberaali demokratia, muita malleja pidetään vajavaisina ja ei tunnusteta demokraattisiksi

demoni /dˈemonɪ/ (n)
daemon
  henkiolento, joka kristinuskon dualismissa luetaan pahaksi; riivaaja, paha henki

demonstratiivipronomini /dˈemonstratˌiːvɪprˌonomˌinɪ/ (n)
pronomen demonstrativum
  pronominien alaryhmä, demonstratiivipronomini viittaa puhujan lähellä tai kauempana olevaan asiaan tai esineeseen

dentaalinen /dˈentaːlɪnen/ (adj)
dentaria
  hampaisiin liittyvä, hammas-

depositio /dˈeposˌitɪo/ (n)
depositio cornuum
  initaatiomenot, joilla yliopiston opiskelija otettiin vanhempien joukkoon, historialliset fuksiaiset

dermatologi /dˈermatˌoloɡɪ/ (n)
dermatologista
  (lääketiede) ihotautilääkäri

desiimi /dˈesɪːmɪ/ (n)
decimum
  länsimaisessa säveljärjestelmässä oktaavin ja terssin (pieni 15 ja suuri 16 puolisävelaskeleen) laajuinen intervalli

desimaali /dˈesɪmˌaːlɪ/ (n)
decimalis
  desimaaliluvussa desimaalierottimen oikealla puolen olevista numeroista käytetty nimitys

desimaalinen /dˈesɪmˌaːlɪnen/ (adj)
decimalis
  kymmeneeen perustuva; kymmenjärjestelmän kuuluva

despootti /dˈespoːtːɪ/ (n)
tyrannus
  hirmuvaltias, itsevaltias

despotismi /dˈespotˌismɪ/ (n)
despotismus
  valtionhallinto, jossa hallitsijan tai hallitsevan ryhmän tahto on täysin määräävä tai rajattoman mielivaltainen

detritus /dˈetrɪtus/ (n)
strāgēs
  kuollutta kasvi- ja eläinainesta

diaari /dˈiaːrɪ/ (n)
commentārius
  luettelo, johon merkitään aikajärjestyksessä virastoon tai laitokseen saapuneet tai sieltä lähteneet asiakirjat

diagonaali /dˈiaɡonˌaːlɪ/ (n)
diagonalis
  shakkilaudan vinolinja pelilaudalla esimerkiksi kulmasta kulmaan; viistoliike

diagonaalinen /dˈiaɡonˌaːlɪnen/ (adj)
diagonalis
  (geometria) vino, vinottainen, lävistäjän suuntainen
  (täysin) vastakkainen

diakoni /dˈiakˌonɪ/ (n)
diacon
  seurakunnan palveluksessa oleva käytännöllistä laupeudentyötä tekevä henkilö

diakonissa /dˈiakonˌissa/ (n)
diaconissa
  eräissä kirkkokunnissa alun perin naispuolinen , nykyään myös miespuolinen, diakoniatyöntekijä, joka on suorittanut sekä sairaanhoitajan että kirkollisen kelpoisuuden antavan tutkinnon ja vihitty diakonian virkaan

dialogi /dˈialˌoɡɪ/ (n)
diverbium
  kahden henkilön välinen keskustelu

didaktiikka /dˈidaktˌiːkːa/ (n)
ars docendi
  opetusoppi, kasvatustieteen osa

dieetti /dˈieːtːɪ/ (n)
diaeta
  erityisruokavalio, hallittu ruokavalio

diereesi /dˈiereːsɪ/ (n)
diaeresis
  (fonetiikka) kahden peräkkäisen vokaalin välinen tavu- tai sanaraja, hiatus

diftongi /dˈiftoŋŋɪ/ (n)
diphthongos
  kahden eri vokaaliäänteen jono, jossa väliin ei tule tavunrajaa; tavunrajainen vokaalijono

digata /dˈiɡata/ (v)
cavō
  pitää jotakin hyvänä

diileri /dˈiːlerɪ/ (n)
mangō
  arvopaperivälittäjä

diktaatti /dˈiktaːtːɪ/ (n)
dictō
  sanelu, sanelun tulos (varsinkin kansainvälisessä politiikassa)

diktaattori /dˈiktaːtːˌorɪ/ (n)
dictator
  valtionpäämies, jolla on rajoittamaton valta

diktatorinen /dˈiktatˌorɪnen/ (adj)
imperiōsus
  yksinvaltainen, diktaattorin tai diktatuurin kaltainen

diktatuuri /dˈiktatˌuːrɪ/ (n)
dictatura
  yhden henkilön rajattomaan vallankäyttöön perustuva hallitusmuoto, valtio, jota johtaa diktaattori

diktio /dˈiktɪo/ (n)
dictio
  lausuntatapa, ääntämys

dilemma /dˈilemma/ (n)
dilemma
  pakollinen valinta kahden yhtä epämiellyttävän vaihtoehdon välillä

diminutiivinen /dˈimɪnutˌiːvɪnen/ (adj)
(nomen) deminutivum
  pienennysmuotoinen, hellittelymuotoinen

dimotiki /dˈimotˌikɪ/ (n)
lingua Graeca Demotica
  toinen kreikan nykykielen kahdesta kirjakielestä

diodi /dˈiodɪ/ (n)
diodus
  kaksielektrodinen, puolijohdeaineinen tasasuuntaava elektroniikan ja sähkövoimatekniikan komponentti (tai nykyään harvinainen tasasuuntaava tyhjiöputki)

dipata /dˈipata/ (v)
intingō
  kastaa kevyesti johonkin kastikkeeseen, erityisesti sitä varten tehtyyn dippikastikkeeseen

diplomaatti /dˈiplomˌaːtːɪ/ (n)
legatus
  valtion virallinen edustaja ulkomailla

dippi /dˈipːɪ/ (n)
intingō
  mausteinen kastike, johon ruoka-aine ruokailun yhteydessä upotetaan suupala kerrallaan; dippikastike; upotuskastike

disko /dˈisko/ (n)
discothēca
  yökerho, jossa soitetaan tanssimusiikkia

disputaatio /dˈisputˌaːtɪo/ (n)
disputatio
  väittely, väitöstilaisuus

dissipaatio /dˈissɪpˌaːtɪo/ (n)
dissipātiō
  (energian) hajottaminen

distaalinen /dˈistaːlɪnen/ (adj)
distalis
  raajan kärjen puolella, kauempana vartalosta, sijaitseva

distinkti /dˈistɪŋktɪ/ (adj)
distinctus
  muista erottuva, täsmällisesti erotettavissa oleva

distinktio /dˈistɪŋktˌio/ (n)
distinctiō
  asioiden erottaminen osa-alueisiin

distressi /dˈistressɪ/ (n)
dēgravō
  kielteisenä koettava, huono, kuormittava stressi

divaani /dˈivaːnɪ/ (n)
tapes
  sohvan tapainen huonekalu, jossa oleskellaan makuuasennossa

divisioona /dˈivɪsɪˌoːna/ (n)
divisio
  yhtymä, jonka vahvuus on yleensä 10 000–20 000 henkeä ja komentajana kenraalimajuri tai vastaavan arvoinen upseeri; useimmissa armeijoissa divisioona koostuu rykmenteistä tai prikaateista

do /dˈo/ (n)
ut
  solmisaatiossa sävelasteikon ensimmäinen sävel

dogmaattinen /dˈoɡmaːtːɪnen/ (adj)
dogmaticus
  dogmin mukainen

dogmi /dˈoɡmɪ/ (n)
dogma
  opinkappale, oppilause tai uskonkappale, sellainen uskomus, joka kuuluu jonkin uskonnon tai järjestelmän keskeisiin oppeihin

doktrinaalinen /dˈoktrɪnˌaːlɪnen/ (adj)
doctrinale
  doktriinin mukainen

dokumentoida /dˈokumˌentoida/ (v)
scriptum
  todistaa tai osoittaa oikeaksi dokumentteja käyttäen

dokumentti /dˈokumˌentːɪ/ (n)
scriptum
  yleensä tallennettu ja luokiteltu aineisto

dominantti /dˈomɪnˌantːɪ/ (n)
dominans
  sävelasteikon 5. aste

doorilainen /dˈoːrɪlˌainen/ (adj)
Dorica
  doorilaisten heimoon liittyvä

dreeni /drˈeːnɪ/ (n)
ēmissārium
  laskuputki: sellainen katetri, joka on tarkoitettu johtamaan eritteitä pois elimistöstä

dromedaari /drˈomedˌaːrɪ/ (n)
Camelus dromedarius
  kamelieläinsuvun yksikyttyräinen korkeampijalkainen ja sileämpikarvainen, vaalea eläin (Camelus dromedarius) verrattuna suvun toiseen lajiin kaksikyttyräiseen kameliin. Molemmille kookkaille lajeille on ominaista kyky selviytyä useita vuorokausia syömättä ja juomatta kyttyröihin varastoidun rasvan avulla.

drontti /drˈontːɪ/ (n)
raphus cucullatus
  dodo, sukupuuttoon kuollut lentokyvytön kookas kyyhkylintuihin kuulunut lintu

druidi /drwˈidɪ/ (n)
druias
  kelttiläisen uskonnon pappistehtävä, jonka haltijalla oli muinaiskelttiläisessä yhteiskunnassa vaikutusvaltaa myös lainkäytössä, parantajana ja poliittisena neuvonantajana

duaali /dˈuaːlɪ/ (n)
dualis
  kaksikko; nominin muoto, jota käytetään viitattaessa kahteen olioon

duodesiimi /dˈuodesˌiːmɪ/ (n)
duodecimum
  länsimaisessa säveljärjestelmässä oktaavin ja kvintin (19 puolisävelaskeleen) laajuinen intervalli

duuri /dˈuːrɪ/ (n)
gravis
  eräitä diatonisia musiikillisia asteikkoja, joiden seitsemän sävelen välit ovat kokosävelaskelina perussävelestä alkaen seuraavat: 1-1-½-1-1-1-½, esim. C-D-E-F-G-A-H

dysprosium /dˈysprosium/ (n)
dysprosium
  eräs alkuaine, tunnus Dy

dyyni /dˈyːnɪ/ (n)
thinium
  hiekkadyyni, tuulen muodostama lentohiekan kasauma

džinni /dʒˈinnɪ/ (n)
daemonium genius
  henkiolento arabialaisessa tarustossa

džonkki /dʒˈoŋkːɪ/ (n)
scrūta
  perinteinen kiinalainen kaksi- tai kolmimastoinen purjealus

e /ˈeː/ (n)
me
  C-duuriasteikon kolmas, a-molliasteikon viides sävel

ecuadorilainen /ˈekuˌadorɪlˌainen/ (adj)
aequatoriensis
  Ecuadorista peräisin oleva tai Ecuadoriin liittyvä

ecuadorilainen /ˈekuˌadorɪlˌainen/ (n)
aequatoriensis
  pysyvästi Ecuadorissa asuva henkilö

edelleen /ˈedelleːn/ (adv)
adhuc
  (ajasta) vielä, yhä

edellinen /ˈedellɪnen/ (adj)
antiquus
  juuri edellä ollut aikaisempi

edellyttää /ˈedellˌytːæː/ (v)
efflāgitō
  vaatia ehtona joltakulta tai joltakin jotakin; pitää tarpeellisena

edellytys /ˈedellytys/ (n)
conditio
  ehto jonkin tapahtumiselle
  sopimuksessa tai muussa oikeustoimessa ilmenevä asia tai seikka, jota ilman toinen asia ei voi toteutua, vaikka tällaista ehtoa ei ole sisällytetty oikeustoimeen; edellytys on itsenäinen oikeudellinen tosiseikka, joka ilmenee oikeustoimen sisällön lisänä

edellä /ˈedellæ/ (adv)
suprā
  aiemmin ajassa tai paikassa

edelläkävijä /ˈedellˌækævˌijæ/ (n)
praecursor
  henkilö, yritys tai maa, joka on jossakin asiassa muita edistyksellisempi

edeltää /ˈedeltæː/ (v)
praeveniō
  olla, käydä tai tapahtua jonkin tai jonkun edellä, edellisenä tai ennen jotakin tai jotakuta

edes /ˈedes/ (adv)
etiam
  ainakin, vähintään

edessä /ˈedessæ/ (adv)
ante
  eteen sijoittuneena, etualalla, etupuolella

edestä /ˈedestæ/ (adv)
ad
  edessä olevasta tilasta, suunnasta

edetä /ˈedetæ/ (v)
prōcēdō
  siirtyä eteenpäin, kulkea eteenpäin

ediili /ˈedɪːlɪ/ (n)
aedilis
  Rooman valtakunnan virkamies, joka huolehti kaupungin järjestyksestä, hoiti julkisia rakennuksia ja liikennettä ja järjesti tilaisuuksia

edistynyt /ˈedɪstynyt/ (adj)
prōvectus
  perustoimintoa monipuolisempi

edistys /ˈedɪstys/ (n)
prōgressus
  ajassa tapahtuva kehitys, joka saa aikaan toivottujen seikkojen kasvun tai voimistumisen

edistyä /ˈedɪstˌyæ/ (v)
probito
  liikkua eteenpäin
prōficiō
  tulla paremmaksi, kehittyä, tulla valmiimmaksi, lähestyä tavoitetta, päämäärää

edistää /ˈedɪstæː/ (v)
accelerare
  olla eduksi jllek, viedä eteenpäin, tukea, myötävaikuttaa, auttaa

edullinen /ˈedullɪnen/ (adj)
vīlis
  ei kallis, halpa

edunpalautus /ˈedumpalˌautus/ (n)
condictio sine causa
  toiselta ilman oikeusperustetta saadun aineellisen edun palauttaminen edun oikealle saajalle; tämä oikeussuojakeino kohdistuu toisen kustannuksella hyötyjään riippumatta siitä onko tämä tehnyt teon itse vai onko tekijä toinen henkilö tai oikeushenkilö; suhtautuminen edunpalautukseen on erilaista eri maissa ja edunpalautus eroaa vahingonkorvauksesta siinä, että jälkimmäisessä menetys aiheutuu rikkomukseen vertautuvasta teosta

eduntasoitus /ˈeduntasˌoitus/ (n)
compensatio lucri cum damno
  vahingonkorvauksen tai pakkotoimikorvauksen yhteydessä käytetty menettely, jossa korvauksen määrästä vähennetään vahingolta säästyneen omaisuuden arvo ja muu taloudellinen etu, jotta korvaus ei ylittäisi kärsityn tappion määrää

edustaa /ˈedustaː/ (v)
oblecto
  toimia jonkun puolesta tai hyväksi

edustaja /ˈedustˌaja/ (n)
repraesentātīva
  jotakin henkilöä tai ryhmää edustava ihminen
  (oikeustiede) henkilö, joka toimii toisen henkilön tai oikeushenkilön nimissä tämän lukuun

edustajantoimi /ˈedustajˌantoimɪ/ (n)
mandātum
  kansanedustajan tehtävässään olo

eebenpuu /ˈeːbempuː/ (n)
hebeneus
  eräiden -suvun kasvien nimitys
  näistä saatava kova ja tumma puulaji

eetteri /ˈeːtːerɪ/ (n)
aether
  sama kuin dietyylieetteri (CH₃-CH₂-O-CH₂-CH₃), helposti haihtuva neste, jota käytetään liuottimena ja aiemmin nukutusaineena

efekti /ˈefektɪ/ (n)
effectus
  vaikutus

efesolainen /ˈefesolˌainen/ (adj)
ephesius
  Efesoksesta peräisin oleva

efesolainen /ˈefesolˌainen/ (n)
ephesius
  Efesoksen asukas

ego /ˈeɡo/ (n)
idem
  yksi persoonallisuuden osa psykoanalyysin persoonallisuusnäkemyksessä: minä

egoismi /ˈeɡoismɪ/ (n)
amor sui
  itsekkyys, oman edun tavoittelu

egyptiläinen /ˈeɡyptɪlˌæinen/ (adj)
Aegyptius
  Egyptistä peräisin oleva tai Egyptiin liittyvä

egyptologia /ˈeɡyptˌoloɡˌia/ (n)
aegyptologia
  muinaista Egyptiä, sen historiaa, kulttuuria yms. tutkiva tiede

ehdokas /ˈehdokas/ (n)
candidatus
  henkilö, joka on ehdolla esim. vaaleissa tai kilpailussa yms.

ehdottaa /ˈehdotːaː/ (v)
cēnseō
  tehdä ehdotus, esittää (jokin toivomus)

ehdotus /ˈehdotus/ (n)
suggestiō
  mielipide, suositus tai luonnos jonkin asian tekemiseksi

ehkä /ˈehkæ/ (adv)
fortasse
  ilmaisee jonkin mahdollista tapahtumista tai toteutumista

ehkäistä /ˈehkæistæ/ (v)
impediō
  tehdä hitaammaksi, hidastaa

ehostus /ˈehostus/ (n)
offūcia
  ehostamisen tulos; meikki

ehtiä /ˈehtɪæ/ (v)
creare
  saapua ajoissa; saapua määräaikaan mennessä
aetas
  olla riittävästi aikaa johonkin

ehto /ˈehto/ (n)
condicio
  velvoite tehdä jotain toisen asian saavuttamiseksi
conditio
  sopimuksen osa tai varauma tekemisistä

ehtoo /ˈehtoː/ (n)
caligo
  ilta

ehtoollinen /ˈehtoːllɪnen/ (n)
eucharistia
  kristillinen sakramentti, jossa nautitaan leipää ja viiniä Jeesuksen ristinkuoleman muistoksi

ehtoollismalja /ˈehtoːllˌismalja/ (n)
calix
  ehtoollisella tarjottavan viinin jakelumalja

ehtyä /ˈehtyæ/ (v)
ārescō
  tyrehtyä, lakata

ehytlaitainen /ˈehytlˌaitainen/ (adj)
integer
  (lehdestä) jonka reunat ovat hampaattomat

ei /ˈei/ (v)
haud
  yksikön 3. persoonan muoto kieltoverbistä

eilen /ˈeilen/ (adv)
herī, heri
  puhumishetkeä edeltävänä päivänä

eilinen /ˈeilɪnen/ (adj)
heri
  eilispäiväinen, eilispäivän

eilinen /ˈeilɪnen/ (n)
heri
  tätä päivää edeltävä päivä

einsteinium /ˈeinsteinium/ (n)
einsteinium
  keinotekoinen alkuaine. Kemiallinen merkki: Es

eklektinen /ˈeklektɪnen/ (adj)
eclecticus
  (filosofia) asenteellisesti valikoiva, omaksumiaan vaikutteita seuraava

ekliptika /ˈeklɪptˌika/ (n)
zodiacus
  Auringon vuotuinen reitti taivaankannella

ekologia /ˈekolˌoɡɪa/ (n)
oecologia
  eliöiden, eliölajien ja ympäröivän elottoman luonnon vuorovaikutussuhteita ja niiden seurauksia tutkiva tiede

ekosysteemi /ˈekosˌysteːmɪ/ (n)
oecosystema
  luonnon bioottisten ja abioottisten ympäristötekijöiden muodostama kokonaisuus tietyllä rajatulla alueella; biosfäärin osa

eksakti /ˈeksaktɪ/ (adj)
exactus
  tarkka, täsmällinen

eksessiivinen /ˈeksessˌiːvɪnen/ (adj)
improbus
  liiallinen

ekskommunikaatio /ˈekskommˌunɪkˌaːtɪo/ (n)
excommūnicātiō
  (kristinusko) rangaistuksena käytetty ehtoollisyhteydestä erottaminen, kirkosta erottaminen

ekskommunikoida /ˈekskommˌunɪkˌoida/ (v)
excommunicare
  erottaa seurakunnasta

ekskursio /ˈekskursˌio/ (n)
excursiō
  useiden henkilöiden ryhmänä toteuttama virkistysmatka, varsinkin opintoihin liittyvä

eksoottinen /ˈeksoːtːɪnen/ (adj)
peregrinus
  jännittävällä, kiehtovalla tavalla vieras

eksoteerinen /ˈeksotˌeːrɪnen/ (adj)
exotericus
  yleistajuinen, ei salainen

ekstensio /ˈekstensˌio/ (n)
extensio
  raajan ojentaminen

eksyttää /ˈeksytːæː/ (v)
amitto
  saada eksymään

eksä /ˈeksæ/ (n)
ex
  entinen puoliso tai muu parisuhdekumppani

ekvaattori /ˈekvaːtːˌorɪ/ (n)
aequator
  planeetan pyörimistä vastaan kohtisuorassa oleva leikkaustaso, joka jakaa planeetan pohjoiseen ja eteläiseen pallonpuoliskoon. Maan ekvaattori on päiväntasaaja. Ekvaattori jakaa myös taivaanpallon pohjoiseen ja eteläiseen puoliskoon.

ekvivalentti /ˈekvɪvalˌentːɪ/ (adj)
aequivalens
  täydellisesti vastaava, samanarvoinen

ekvivalenttinen /ˈekvɪvalˌentːɪnen/ (adj)
aequivalens
  vastaava, samanarvoinen

elatiivi /ˈelatˌiːvɪ/ (n)
elativus
  sisäeronto, sisäpaikallissija, joka ilmaisee eroamista tai poistumista jostakin

elatus /ˈelatus/ (n)
alimonia
  toimeentulo, ylläpito, elanto

elatusapu /ˈelatˌusapu/ (n)
alimonia
  puolisolle tai lapselle maksettava raha-avustus

elatusmaksu /ˈelatˌusmaksu/ (n)
alimonia
  maksu, mitä toinen lapsen vanhempi maksaa täyttääkseen lapsen lakisääteisen elatusvelvollisuuden tai ainakin osan siitä

ele /ˈele/ (n)
gestus
  sanattomaan kommunikaatioon liittyvä ruumiinkieli, vartalon ja raajojen liike erityisesti tehostamassa puhetta

elegantti /ˈeleɡˌantːɪ/ (adj)
facētus
  aistikas, tyylikäs, hieno

elegia /ˈeleɡˌia/ (n)
elegia
  elegiamitan mukaisista kaksoissäkeistä koostuva surumielinen runo tai runoelma

elektroniikka /ˈelektronˌiːkːa/ (n)
electronica
  tekniikan ala, joka sisältää sähköisten laitteiden suunnittelua, rakentelua, käyttöä ja tutkimista

elellä /ˈelellæ/ (v)
habito
  asua

elementaarinen /ˈelemˌentaːrɪnen/ (adj)
elementārius
  alkeellinen, alkeis-

elin /ˈelɪn/ (n)
organum
  useasta eri kudoksesta muodostunut rakenteellinen ja toiminnallinen kokonaisuus, joka on erikoistunut yksilössä tiettyyn tehtävään tai tehtäviin

elintarvike /ˈelɪntˌarvɪke/ (n)
obsōnia
  mikä tahansa aine tai tuote, myös jalostettuna, osittain jalostettuna tai jalostamaton tuote, joka on tarkoitettu tai jonka voidaan kohtuudella olettaa tulevan ihmisten nautittavaksi

elintaso /ˈelɪntˌaso/ (n)
cultus vitae
  yksityisen ihmisen, yhteiskuntaluokan tai kansan tarpeiden tyydyttämisen taso, jota arvioitaessa vaihtelevien määritelmien mukaisesti otetaan huomioon erilaisia kulutuksen muotoja, kuten asuminen, ravinto ja vaatetus sekä nautinnot

eliö /ˈelɪø/ (n)
organismus
  yhdestä tai useammasta elävästä solusta koostuva elollinen kokonaisuus; kaikki erilaiset eläimet, kasvit, levät, sienet, alkueliöt ja bakteerit; elottomista kappaleista poiketen reagoi ärsykkeisiin, hyödyntää ympäristön energiaa kasvamiseen, lisääntymiseen ja itsensä ylläpitoon

eliöyhteisö /ˈelɪˌøyhteisø/ (n)
communitas
  samassa ekosysteemissä elävien lajien populaatiot

ellipsoidi /ˈellɪpsˌoidɪ/ (n)
ellipsoides
  kappale, jonka poikkileikkaus missä tahansa tasossa on ellipsi

elohopea /ˈelohˌopea/ (n)
hydrargyrum, argentum vivum
  sinkkiryhmän metallinen alkuaine, kemiallinen merkki Hg

eloisa /ˈeloisa/ (adj)
vivax
  eläväinen, täynnä elämää, energinen, ponnekas

eloisasti /ˈeloisˌastɪ/ (adv)
alacer
  eloisalla tavalla

elokuu /ˈelokuː/ (n)
Augustus
  vuoden kahdeksas kuukausi, kuukausi heinäkuun ja syyskuun välissä

elokuva /ˈelokˌuva/ (n)
pellicula, pictura cinematographica
  yleensä tunnin, parin mittainen elokuvakameralla kuvattu ja filmille tai muuten tallennettu teos, joka voidaan esittää elokuvateatterissa tai televisiossa.

elokuva-ala /ˈelokˌuvaˈala/ (n)
cinematographus
  ammattiala, jolla toiminta suuntautuu elokuvien tuottamiseen, valmistukseen ja levittämiseen

elokuvateatteri /ˈelokˌuvateˌatːerɪ/ (n)
cinematographus
  elokuvien esittämiseen tarkoitettu sali tai muu suurelle ihmisjoukolle tarkoitettu tila, jossa on elokuvan esitykseen tarvittava laitteisto

elostelija /ˈelostˌelɪja/ (n)
inclinatitas
  henkilö, joka elostelee

eloton /ˈeloton/ (adj)
inanimus
  sellainen, mikä ei liity eliöihin; jolla ei ole elämää
  eräiden kielten kieliopillinen suku, joka viittaa siihen että sana ei ole elollinen, toimintakykyinen henkilö tai eläin

elvyttää /ˈelvytːæː/ (v)
animo
  tuoda tai yrittää tuoda henkiin
commoveō
  tukea taantumaan tai lamaan ajautunutta kansantaloutta talouspolitiikalla

elvytys /ˈelvytys/ (n)
calcar
  se, että tuetaan taantumaan tai lamaan ajautunutta kansantaloutta talouspolitiikalla; suhdannevaihtelujen tasoittaminen, talouden piristäminen ja työttömyyden torjunta valtion toimin kysyntää lisäämällä tai keskuspankin toimin ohjauskorkoa alentamalla

eläimellinen /ˈelæimˌellɪnen/ (adj)
animal
  eläimille ominainen, eläimille kuuluva; eläimen kaltainen, eläintä muistuttava; villi

eläin /ˈelæin/ (n)
animal, bestia
  eläinkuntaan kuuluva monisoluinen aitotumainen eliö

eläinlääketiede /ˈelæinlˌæːketˌiede/ (n)
medicina veterinaria
  lääketieteen haara, jonka alaan kuuluvat eläinten, erityisesti tuotanto- ja seuraeläinten, sairauksien hoito ja ehkäisy sekä eläinkunnasta saatavien elintarvikkeiden valvonta

eläinlääkäri /ˈelæinlˌæːkærɪ/ (n)
veterinarius
  eläinlääkärintutkinnon hyväksytysti suorittanut henkilö, joka työkseen hoitaa sairastuneita eläimiä tai on erikoistunut muulle eläinlääketieteen alalle

eläinrata /ˈelæinrˌata/ (n)
zodiacus
  se alue taivaankantta, jonka alueella Aurinko, Kuu ja aurinkokunnan planeetat näennäisesti liikkuvat Maasta katsottuna

eläinsatu /ˈelæinsˌatu/ (n)
fabulatio
  opettavainen kansansatu, jossa toimijoina ovat eläimet, mutta tapahtumat ovat inhimillisiä; myös kirjallisuuden muoto

eläintarha /ˈelæintˌarha/ (n)
vīvārium
  paikka, jossa pidetään eläimiä yleisölle nähtävänä

eläintiede /ˈelæintˌiede/ (n)
zoologia
  zoologia; biologian haara, joka tutkii eläinten elämää ja rakennetta

eläke /ˈelæke/ (n)
annuum
  työstä kertyvä raha, jonka tarkoituksena on turvata toimeentulo työvuosien jälkeen
sēcessus
  eläkkeellä oleminen

eläminen /ˈelæmɪnen/ (n)
animalis
  elossa oleminen

elämys /ˈelæmys/ (n)
experientia
  vaikuttava kokemus

elämä /ˈelæmæ/ (n)
vita
  ajanjakso yksilön syntymän ja kuoleman välillä

elämäkerta /ˈelæmækˌerta/ (n)
biographia, curriculum vitae
  kirjoitus, jossa kerrotaan jonkun henkilön elämästä

elämän synty /ˈelæmæn sˈynty/ (n)
abiogenesis
  elämän alkuperäinen maapallolle ilmaantuminen, josta on laadittu lukuisia teorioita; sellainen syntyminen joka ei ole tapahtunut suvullisesti eikä suvuttomasti edellisen sukupolven vaikutuksesta

elättää /ˈelætːæː/ (v)
alere
  hankkia toiselle toimeentulo hänen/sen puolesta

elävä /ˈelævæ/ (adj)
vīvus
  elossa oleva

elävältä /ˈelævˌæltæ/ (adv)
vīva
  elävänä; ilman, että olisi ensin tapettu tai muutoin kuollut

elävöittää /ˈelævˌøitːæː/ (v)
regenerō, renovo
  elvyttää, palauttaa eläväksi

eläytyä /ˈelæytˌyæ/ (v)
vivere
  kuvitella itsensä esim. johonkin tilanteeseen

elää /ˈelæː/ (v)
vivere
  olla syntymän ja kuoleman välisellä ajalla; olla biologisesti elossa

emae /ˈemae/ (n)
Emaeana
  Vanuatussa puhuttava polynesialaisiin kieliin kuuluva kieli (kielitunnus mmw)

emeettinen /ˈemeːtːɪnen/ (adj)
emeticus
  oksentamista edistävä, oksettava

emissio /ˈemɪssˌio/ (n)
ēmissiō
  liikkeeseenlasku, anti

emiö /ˈemɪø/ (n)
gynaeceum
  (kasvitiede) kukkakasvin emisiitoslehtien muodostama kokonaisuus

emo /ˈemo/ (n)
mātrix
  eläimen (naaraspuolinen) vanhempi

emolevy /ˈemolˌevy/ (n)
tabula materna
  tietokoneen sisällä oleva keskeinen piirilevy, johon kiinnitetään kaikki tietokoneen sisäiset osat, jotka kommunikoivat keskenään emolevyn väyliä hyväksi käyttäen

empiirinen /ˈempɪːrɪnen/ (adj)
empīricus
  empiriaan liittyvä, havainnointiin tai mittaamiseen perustuva, kokemusperäinen

empirismi /ˈempɪrˌismɪ/ (n)
empīricē
  tietoteoreettinen käsitys, jonka mukaan tieto perustuu kokemukseen; kokemusajattelu

emä /ˈemæ/ (n)
mātrix
  eläimen äiti, joidenkin eläinlajien emo

emäs /ˈemæs/ (n)
solum
  hapon vastakohta

emäsika /ˈemæsˌika/ (n)
porca
  porsinut naarassika; tuki- ja rekisteröintiasioissa yli 8 kuukauden ikäinen porsaiden tuotantotarkoituksessa pidetty sika

emätin /ˈemætɪn/ (n)
vagina, liang heunceut
  vagina; naaraspuolisten nisäkkäiden sukupuolielinten osa, joka yhdistää ulkosynnyttimet ja kohdun

endiivi /ˈendɪːvɪ/ (n)
intibum
  sikurien sukuun kuuluva lehtivihannes

endoskooppi /ˈendoskˌoːpːɪ/ (n)
endoscopium
  laite, jolla tarkastellaan ahtaita paikkoja sisältä

enemmistö /ˈenemmˌistø/ (n)
maior pars
  enemmän kuin 50 prosenttia kokonaisuudesta, yli puolet
majōritās
  tilanne, jossa pelaajalla on toisella sivustaalla enemmän sotilaita kuin vastustajalla

enemmän /ˈenemmæn/ (adv)
magis
  Suuremmassa määrin kuin...

enempi /ˈenempɪ/ (adj)
-ior
  määrältään suurempi

energia /ˈenerɡˌia/ (n)
nāvitās
  kappaleeseen eri tavoin varastoitunut kyky tehdä työtä

energinen /ˈenerɡɪnen/ (adj)
actuōsus
  (henkilöstä) sellainen, jolla on energiaa; joka tekee paljon

energisesti /ˈenerɡɪsˌestɪ/ (adv)
nāviter
  energisellä tavalla

englanninkielinen /ˈeŋlannˌiŋkielɪnen/ (adj)
anglicus
  (kielitiede) englannin kieltä äidinkielenään puhuva tai muuten hyvin osaava.

englanti /ˈeŋlantɪ/ (n)
Anglus
  englannin kieli (kielitunnus: en), Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja Yhdysvalloissa ja laajasti maailmalla puhuttava germaaninen kieli

englantilainen /ˈeŋlantɪlˌainen/ (adj)
anglicus
  Englannista peräisin oleva tai Englantiin liittyvä. Usein tarkoitetaan koko Isoa-Britanniaa.

englantilainen /ˈeŋlantɪlˌainen/ (n)
Anglus
  pysyvästi Isossa-Britanniassa, erityisesti Englannissa asuva henkilö

enintään /ˈenɪntæːn/ (adv)
summum
  ilmaisee ylärajaa; ei enempää kuin

eniten /ˈenɪten/ (adj)
plurimum
  ; vrt. enemmän

enkeli /ˈeŋkelɪ/ (n)
angelus
  kristinuskossa, juutalaisuudessa ja islamissa esiintyvä Jumalan tahdon ilmoittajana toimiva henkiolento
  kiltti ihminen

enkeliska /ˈeŋkelˌiska/ (n)
Anglus
  (tanssi) angleesi, englantilainen kansantanssi.

ennakko /ˈennakːo/ (n)
probito
  etukäteen suoritettava maksu

ennakkoluulo /ˈennakːolˌuːlo/ (n)
praeiudicium
  jostakin tuomitseva käsitys, kuvitelma, uskomus, jolle yleensä ei ole järkevää perustetta

ennakoida /ˈennakˌoida/ (v)
anticipō
  ottaa etukäteen huomioon, aavistaa

ennallistaa /ˈennallˌistaː/ (v)
restaurare
  saattaa ennalleen, entiselleen, entisen kaltaiseksi

ennemmin /ˈennemmɪn/ (adv)
ante
  aikaisemmin, aiemmin, varhemmin

ennemmin tai myöhemmin /ˈennemmɪn tai mˈyøhemmɪn/ (adv)
serius aut citius
  jonakin ajankohtana: jos ei pian, niin joskus myöhemmin

ennen /ˈennen/ (adv)
ante
  aikaisemmin

ennenaikainen /ˈennenˌaikainen/ (adj)
praecoquus
  sellainen, joka tapahtuu tai on tapahtunut ennen odotettua ajankohtaa

enneuni /ˈenneunɪ/ (n)
praemonitus
  uni, jossa on ennakkoaavistus

ennusmerkki /ˈennusmˌerkːɪ/ (n)
omen
  usein uskomusten mukainen enne siitä, mitä tulevaisuudessa tapahtuu

ennustaa /ˈennustaː/ (v)
cano
  kertoa mitä tulee todennäköisesti tapahtumaan ennalta

ennustaja /ˈennustˌaja/ (n)
auspex
  henkilö, joka ennustaa

ennuste /ˈennuste/ (n)
fatum
  prognoosi, ennustamisen lopputulos, arvio jonkin asian tulevasta tilasta

ennustus /ˈennustus/ (n)
fatum
  laaditun ennusteen tuloksena saatu odote

ennätysmäinen /ˈennætˌysmæinen/ (adj)
inaudītus
  ennätystä muistuttava; ennätykselle ominainen

eno /ˈeno/ (n)
avunculus
  äidin veli

ensi /ˈensɪ/ (adj)
propior
  seuraava, tuleva

ensiksi /ˈensɪksɪ/ (adv)
prīmum
  ennen muuta tai muita, usein ensimmäisenä

ensimmäinen /ˈensɪmmˌæinen/ (adj)
primus
  muita edeltävä, ensin tuleva, voittamaton

ensin /ˈensɪn/ (adv)
ante
  ennen jotakin (tai mitään) muuta

enteellinen /ˈenteːllɪnen/ (adj)
ominosus
  jotakin enteilevä

entinen /ˈentɪnen/ (adj)
anciens
  sellainen, joka on ollut tai toiminut aikaisemmin; aikaisempi, aiempi

entisellään /ˈentɪsˌellæːn/ (adv)
eram
  kuin aiemmin, kuin ennenkin

entistää /ˈentɪstæː/ (v)
restaurare
  tehdä uusiksi, mutta entisenlaiseksi

entisyys /ˈentɪsyːs/ (n)
praeteritum
  vanhat ajat; aiemmin tapahtunut, menneisyys, muinaisuus

entiteetti /ˈentɪtˌeːtːɪ/ (n)
entitas
  yhdestä tai useammasta osasta muodostuva yhteen kuuluva itsenäinen kokonaisuus

entropia /ˈentropˌia/ (n)
entropia
  termodynamiikan perussuure, joka ilmaisee epäjärjestyksen määrää systeemissä; symboli on S

enää /ˈenæː/ (adv)
iam
  ilmaisee jonkin loppumista, lopettamista, lakkaamista olemasta

epideeminen /ˈepɪdˌeːmɪnen/ (adj)
luēs
  epidemian lailla leviävä

epidemia /ˈepɪdˌemɪa/ (n)
luēs
  lyhyen ajan kuluessa poikkeuksellisen suurta osaa alueen väestöstä tartuttava tartuntatauti

epilepsia /ˈepɪlˌepsɪa/ (n)
epilēpsia
  krooninen sairaus, joka aiheuttaa ennalta arvaamattomia kouristuskohtauksia ja tajunnan hämärtymistä

epistemologia /ˈepɪstˌemolˌoɡɪa/ (n)
epistemologia
  tieto-oppi, tietoteoria

epiteeli /ˈepɪtˌeːlɪ/ (n)
epithelium
  ruumiin sisäpintoja ja elimiä peittävä kudos

epookki /ˈepoːkːɪ/ (n)
epocha
  historiallinen aikakausi, (ajan)jakso, vaihe

epäilevä /ˈepæilˌevæ/ (adj)
suspicax
  sellainen, joka epäilee tai on taipuvainen epäilemiseen

epäileväinen /ˈepæilevˌæinen/ (adj)
suspectus
  sellainen, joka epäilee

epäillä /ˈepæillæ/ (v)
dubitare
  olla epävarma jstak, kyseenalaistaa jnk todenmukaisuus, olla luottamatta
suspiciō
  luulla, uskoa tai ajatella jkn olevan tai olleen vastuussa jstk yl. kielteisestä; olla epäilynä

epäilty /ˈepæilty/ (n)
ambīguus
  henkilö, jota epäillään jonkin teon tekijäksi, etenkin henkilö, jota rikostutkintaa johtava viranomainen epäilee rikoksen tekijäksi

epäilys /ˈepæilys/ (n)
dubium
  epävarmuutta aiheuttava passiivisesti vaikuttava kyseenalaistus

epäilyttävä /ˈepæilˌytːævæ/ (adj)
dubius
  epäluuloa tai varaumia herättävä, kyseenalainen, outo

epäinhimillinen /ˈepæinhɪmˌillɪnen/ (adj)
inhumanus
  ei ihmiselle soveltuva, ei ihmisarvoinen

epäjalo /ˈepæjˌalo/ (adj)
ignobilis
  sellainen, joka ei ole jalo

epäjumala /ˈepæjˌumala/ (n)
idolum
  uskonnollisen tai hengellisen palvonnan kohde, jonka puhuja ei usko omaavan sellaisia ominaisuuksia, joiden perusteella sitä olisi aiheellista pitää todellisena jumaluutena

epäkelpo /ˈepækˌelpo/ (adj)
irritus
  kelvoton

epäkohteliaasti /ˈepækˌohtelɪˌaːstɪ/ (adv)
barbarē
  epäkohteliaalla tavalla

epäkohtelias /ˈepækˌohtelɪas/ (adj)
importunūs
  epäystävällinen, töykeä

epäkypsä /ˈepækˌypsæ/ (adj)
immātūrus
  fyysisesti tai henkisesti kehittymätön

epäkäs /ˈepækæs/ (n)
trapezoid
  nelikulmio, jonka kaikki sivut ovat eripituisia

epäkäslihas /ˈepækˌæslɪhas/ (n)
musculus trapezius
  selän lihas (m. trapezius), joka kiinnittyy selkärankaan, niskasta keskiselkään, ja hartiaan

epäluotettava /ˈepælˌuotetːˌava/ (adj)
infidus
  sellainen, johon ei voi luottaa

epäluuloinen /ˈepælˌuːloinen/ (adj)
suspicax
  epäilevä; sellainen, jolla on epäluuloja

epämiellyttävä /ˈepæmˌiellytːˌævæ/ (adj)
illepidus
  joka ei miellytä, ikävä

epämukava /ˈepæmˌukava/ (adj)
incommodus
  sellainen, mikä ei ole mukava (esim. pehmusteista, asennoista)
illepidus
  sellainen, joka ei ole mukava; vastenmielinen, inhottava (erityisesti henkilöstä)

epämuodostuma /ˈepæmˌuodostˌuma/ (n)
dēfōrmitās
  elimeen kohdistuva rakenteellinen epänormaalius

epämääräinen /ˈepæmˌæːræinen/ (adj)
indēfīnītus
  epävarma, tarkistamaton

epäonni /ˈepæˌonnɪ/ (n)
adversa
  huono onni, vastoinkäyminen

epäonnistuminen /ˈepæˌonnɪstˌumɪnen/ (n)
dēfectiō
  se, että epäonnistuu jossakin; se ettei jokin onnistu odotusten mukaisesti

epäpätevä /ˈepæpˌætevæ/ (adj)
inscitus
  ei pätevä, vailla riittävää kompetenssia oleva; sellainen, joka osoittaa tai mahdollisesti osoittaisi epäpätevyyttä jhkin

epärehellinen /ˈepærehˌellɪnen/ (adj)
fraudulentus
  joka valehtee, pettää, huijaa tai varastaa

epärehellisyys /ˈepærehˌellɪsyːs/ (n)
fraudulentia
  luonteenomaisuus valheisiin tai vilppiin

epäreilusti /ˈepærˌeilustɪ/ (adv)
inīque
  epäreilulla tavalla

epäröidä /ˈepærˌøidæ/ (v)
dubitare
  olla epävarma jostakin

epäröiminen /ˈepærˌøimɪnen/ (n)
cunctātiō
  epäröidä-verbistä muodostettu teonnimi

epäröivä /ˈepærˌøivæ/ (adj)
cunctans
  sellainen, joka epäröi, epävarma jostakin

epäselvä /ˈepæsˌelvæ/ (adj)
annoctatio
  sellainen, jota on vaikea tajuta, vaikeaselkoinen; sumea, hämärä, sekava

epäsopu /ˈepæsˌopu/ (n)
iurgium
  eripuraisuus

epäsuora /ˈepæsˌuora/ (adj)
obliquus
  välillinen, jkn välityksellä tapahtuva

epäsäännöllinen /ˈepæsˌæːnnøllɪnen/ (adj)
implanus
  muodoltaan säännötön, epätasainen, epämääräinen
  rytmiltään vaihteleva, epätasaisin väliajoin tapahtuva
  taivutussääntöjä noudattamaton

epätasa-arvo /ˈepætˌasaˈarvo/ (n)
inīquitās
  se, että ei ole tasa-arvoa

epätasainen /ˈepætasˌainen/ (adj)
asper
  ei-tasainen
  ei tasaisesti jakaantuva

epätavallinen /ˈepætavˌallɪnen/ (adj)
insolens
  tavallisesta poikkeava; harvinainen

epäterveellinen /ˈepætˌerveːllɪnen/ (adj)
aeger
  terveydelle haitallinen

epätoivo /ˈepætˌoivo/ (n)
despero
  toivon puute; tila, jossa uskoa paremmasta ei ole

epätoivoinen /ˈepætˌoivoinen/ (adj)
despērātus
  tunne paremman puutteesta; sellainen, joka ei todennäköisesti tule onnistumaan

epätosi /ˈepætˌosɪ/ (adj)
falsus
  sellainen, ja vain sellainen joka ei ole tosi

epätotuus /ˈepætotuːs/ (n)
falsitās
  sellainen asia joka on epätosi

epävarma /ˈepævˌarma/ (adj)
incertus
  arka, pelokas, epäileväinen

epäyhtälö /ˈepæyhtˌælø/ (n)
inīquitās
  (matematiikka) epäyhtälö saadaan, kun kaksi lauseketta merkitään erisuuriksi jollakin suuruusjärjestystä osoittavista merkeistä

epäystävällinen /ˈepæystævˌællɪnen/ (adj)
hostilis
  sellainen, joka ei ole huomaavainen tai hyväntahtoinen, eikä käyttäydy ystävällisesti

erbium /ˈerbium/ (n)
erbium
  eräs alkuaine (tunnus Er)

erehtyä /ˈerehtˌyæ/ (v)
erro
  tehdä erehdys, virhe

erektio /ˈerektˌio/ (n)
erectio
  siittimen jäykistyminen

eri /ˈerɪ/ (adj)
absimilis
  sellainen, joka ei ole sama; erillinen

eri /ˈerɪ/ (adv)
maximē
  vahvistava adverbi; hyvin, erittäin, erityisen, varsin

eriarvoisuus /ˈerɪˌarvoisuːs/ (n)
inīquitās
  se, että asiat tai ihmiset eivät ole samanarvoisia; epätasa-arvo

erikoinen /ˈerɪkˌoinen/ (adj)
eximius
  erikoislaatuinen, poikkeuksellinen, erityinen

erilainen /ˈerɪlˌainen/ (adj)
dissimilis
  sellainen, joka poikkeaa muista; toisista eroava, erikoinen

erilaisuus /ˈerɪlˌaisuːs/ (n)
differentia
  yhteismitallisessa vertailussa havaittava ero, usein eroavuuksien summa

erillään /ˈerɪllæːn/ (adv)
seorsum
  (3. persoonan muoto) eri paikassa; irrallaan, irti

erimielisyys /ˈerɪmˌielɪsyːs/ (n)
dissensus
  se, että joku on erimielinen jostain asiasta

erinomainen /ˈerɪnomˌainen/ (adj)
magnus
  erittäin hyvä, tavallista parempi

erinomaisuus /ˈerɪnomˌaisuːs/ (n)
excellentia
  se, että on erinomainen

erioikeus /ˈerɪˌoikeus/ (n)
privilegium
  yhteisölle tai yksityiselle myönnetty etuus, jota ei ole muilla; privilegio

eriseura /ˈerɪsˌeura/ (n)
sēditiō
  uskonnollinen ryhmittymä tai suuntaus, joka ilman asiallista perustetta pyrkii pitämään kannattajansa erillään muista

erisnimi /ˈerɪsnˌimɪ/ (n)
nomen proprium
  propri; sellainen substantiivi, joka kertoo asian, esineen, henkilön tai muun sellaisen erityisen nimen

erisuuri /ˈerɪsˌuːrɪ/ (adj)
adaequō
  ei yhtä suuri

erisuuruus /ˈerɪsˌuːruːs/ (n)
inīquitās
  poikkeavuus jonkin määrän eli kvantiteetin suhteen

eritoten /ˈerɪtoten/ (adv)
maxime
  etenkin, varsinkin, erityisesti

erittäin /ˈerɪtːæin/ (adv)
perquam
  (vahvistava adverbi) erityisen, erinomaisen, todella

erityinen /ˈerɪtˌyinen/ (adj)
specialis
  tietty
eximius
  erikoinen

erityisesti /ˈerɪtˌyisestɪ/ (adv)
potissimum
  kyseinen asia painokkaammin huomioon ottaen

erityisosaaja /ˈerɪtˌyisosˌaːja/ (n)
callidus
  yleensä henkilö, joka osaa jonkin asian erityisen hyvin ja on menestynyt, suvereeni osaaja.

ero /ˈero/ (n)
differentia
  se, miten jokin poikkeaa toisesta
diremptio
  erilleen lähtö
diffarreatio
  ihmissuhteen päättyminen, avioero
abdicātiō
  viran tai aseman jättäminen

eroavuus /ˈeroavuːs/ (n)
differentia
  havaittavissa oleva ero kahden tai useamman vertauskohteen tai vertausaineiston välillä

eronnut /ˈeronnut/ (n)
divortiata
  Avioliiton purkanut henkilö.

erota /ˈerota/ (v)
differō
  olla erilainen kuin joku muu
distinctus
  mennä erilleen, erkaantua
diverto
  ottaa avioero tai ero tyttö- tai poikaystävästä
abdicō
  jättäytyä tehtävästä tai virasta; irtisanoutua

erotella /ˈerotella/ (v)
sēgregō
  jakaa erilleen toisistaan

erottaa /ˈerotːaː/ (v)
dīvidō
  muodostaa (tehdä) ero joidenkin välillä tai välille
distinguō
  havaita tai nähdä ero joidenkin välillä
abigere
  ottaa joltakulta jäsenyys pois

erottaminen /ˈerotːˌamɪnen/ (n)
dissociatio
  erilleen tai eroon saattaminen
dīmissiō
  viraltapano, potkujen antaminen
distinctiō
  aistien avulla havaitseminen tai eritteleminen

erottelu /ˈerotːˌelu/ (n)
dissociatio
  toimi, jossa jaetaan erilleen kaksi tai useampi asiaa

erotuomari /ˈerotˌuomarɪ/ (n)
arbiter
  eräiden urheilulajien sääntöjä kentällä valvova toimitsija, joka ratkaisee esiintyvät erimielisyydet

erotus /ˈerotus/ (n)
differentia
  vähennyslaskun tulos, ero kahden olion välillä

erä /ˈeræ/ (n)
globōsus
  yhtenäinen rajallinen us. yhdellä kertaa käsiteltävä osuus jostain (sovitusta) määrästä
status
  pelin määrätyn mittainen pelivuoro tai jakso
lūdus
  eränkäynti, metsästys

erämaa /ˈeræmaː/ (n)
dēsertum
  asumaton seutu, varsinkin aiemmin metsästysmaa

erämies /ˈeræmies/ (n)
vēnātor
  eränkävijä, metsästäjä

eränkävijä /ˈeræŋkˌævɪjæ/ (n)
captor
  metsästäjä, erämies

esi-isä /ˈesɪˈisæ/ (n)
atavus
  miespuolinen sukulainen ylenevässä polvessa

esiin /ˈesɪːn/ (adv)
prorsum
  näkyviin, näkyville, ulos

esiintyä /ˈesɪːntˌyæ/ (v)
fungor
  esittää yleisön edessä jotakin tyypillisesti taitoa vaativaa
cano
  väittää olevansa joku
evenio
  ilmetä, ilmaantua

esikaupunki /ˈesɪkˌaupuŋkɪ/ (n)
suburbium
  lähiö tms. keskustasta etäällä sijaitseva kaupunginosa

esikoinen /ˈesɪkˌoinen/ (n)
prīmōgenitus
  perheen ensimmäinen lapsi

esikunta /ˈesɪkˌunta/ (n)
baculum
  suurten sotilasyksikköjen komentajan henkilökunta

esiliina /ˈesɪlˌiːna/ (n)
subligāculum
  etenkin keittiötyössä käytettävä kehon etupuolelle kiinnitettävä kevyt suojavaate

esillä /ˈesɪllæ/ (adv)
patens
  nähtävänä, nähtävissä, nähtävillä; niin, että (sen) voi nähdä

esimerkiksi /ˈesɪmˌerkɪksɪ/ (adv)
exempli gratia
  käytetään ilmaisemaan yhtä mallitapausta samankaltaisten sarjasta

esimerkki /ˈesɪmˌerkːɪ/ (n)
exemplum, exemplar
  joukosta valittu yksi edustamaan muitakin; lyhenne esim.

esimies /ˈesɪmies/ (n)
umbō
  työyhteisön organisaatiossa se, joka on alaisiaan ylempänä; tavallisesti johtaja tai päällikkö

esimurrosikäinen /ˈesɪmˌurrosɪkˌæinen/ (adj)
impūbēs
  murrosikää edeltävä, alle murrosikäinen

esinahka /ˈesɪnˌahka/ (n)
praeputium
  siittimen ihopoimu, joka suojaa terskaa

esine /ˈesɪne/ (n)
res
  ihmisen valmistama, käsin kosketeltava asia; tavara, valmiste

esirippu /ˈesɪrˌipːu/ (n)
sīparium
  näyttämöä katsomosta erottava verho

esitellä /ˈesɪtellæ/ (v)
intrōdūcō
  kertoa nimi tavattaessa
condono
  laittaa näytteille, näyttää jokin (tuote, laite) ensi kertaa
dēclārō
  ilmoittaa jokin tunnus etukäteen, jotta siihen voidaan viitata ennen sen varsinaista määrittelyä

esittely /ˈesɪtːˌely/ (n)
inductiō
  esitteleminen

esittää /ˈesɪtːæː/ (v)
exhibere
  näyttää, panna näytteille
cēnseō
  ehdottaa, tehdä ehdotus

esivalta /ˈesɪvˌalta/ (n)
magistratus
  valtiovalta, julkista valtaa käyttävät viranomaiset

esiäiti /ˈesɪˌæitɪ/ (n)
genetrix
  naispuolinen sukulainen ylenevässä polvessa

espanja /ˈespanja/ (n)
lingua hispanica
  erityisesti Espanjassa ja Latinalaisessa Amerikassa puhuttu kieli (kielitunnus: es)

espanjaksi /ˈespanjˌaksɪ/ (adv)
hispanica
  espanjan kielellä, espanjan kielelle

espanjalainen /ˈespanjalˌainen/ (adj)
Hispanicus, Hispaniensis
  Espanjasta peräisin oleva tai Espanjaan liittyvä

espanjankielinen /ˈespanjˌaŋkielɪnen/ (adj)
hispanica
  (kielitiede) espanjan kieltä äidinkielenään puhuva tai muuten hyvin osaava.

esperanto /ˈesperˌanto/ (n)
Lingua Esperantica
  puolueettomaksi yhteiseksi ilmaisuvälineeksi kaikkeen kansainväliseen vuorovaikutukseen tarkoitettu keinotekoinen kieli. Sanalista.

essee /ˈesseː/ (n)
argumentum
  asiateksti, joka asettuu jonkin asian kannalle ja esittää mielipiteitä sen tueksi

este /ˈeste/ (n)
mora
  jokin, joka estää jonkin tekemisen, tapahtumisen tai kulun

esteri /ˈesterɪ/ (n)
ester
  orgaaninen yhdiste, jonka funktionaalisessa ryhmässä on happisillan välityksellä liittynyt yhteen kaksi hiiltä, joista toiseen on lisäksi sitoutunut kaksoissidoksella happi

estuaari /ˈestuˌaːrɪ/ (n)
aestuārium
  maa-alueen osittain suojaama jokisuualue, jossa yhden tai useamman joen makea vesi sekoittuu suolaisen meriveden kanssa murtovedeksi

estyä /ˈestyæ/ (v)
impediō
  jäädä tapahtumatta esteen vuoksi

estää /ˈestæː/ (v)
antevenire
  tehdä mahdottomaksi
obstō
  tukkia

etana /ˈetana/ (n)
limax
  ryhmä keuhkokotiloiden (Stylommatophora) joukkoon kuuluvia maanilviäisiä. Etanat ovat pehmeäruumiisia kuorettomia tai kuorellisia eläimiä. Liikkumista varten etanalla on limaa erittävä anturajalka. Etanalla on kaksi paria tuntosarvia. Silmät sijaitsevat pidempien tuntosarvien päissä.

etanoli /ˈetanˌolɪ/ (n)
ethanol
  (kemia) lyhytketjuinen alkoholi CH₃CH₂OH eli etyylialkoholi, väritön polttavan makuinen neste, jota käytetään polttoaineena ja lähinnä liuottimina kemian teollisuuden prosesseissa

etappi /ˈetapːɪ/ (n)
crūs
  taival, reittiin kuuluva matkaosuus nimettyjen paikkojen välillä

eteenpäin /ˈeteːmpæin/ (adv)
prorsum
  menosuuntaan, etuosaan päin, kohti tavoitetta; edemmäksi, kauemmaksi; jatkuvasti, vastedes, yhä

eteinen /ˈeteinen/ (n)
vestibulum
  rakennuksen ulko-oven ja sisätilojen välissä oleva tila

etelä /ˈetelæ/ (n)
meridies
  pääilmansuunta idän ja lännen välissä, idästä 90 astetta myötäpäivään

eteläinen /ˈetelˌæinen/ (adj)
australis
  etelässä sijaitseva, etelänpuoleinen

eteläinen napapiiri /ˈetelˌæinen nˈapapˌiːrɪ/ (n)
Circulus Antarcticus
  maapallon napapiiri, leveyspiiri, jonka eteläpuolta Aurinko valaisee keskeytymättä talvipäivänseisauksena koko vuorokauden, sijainti noin 66,5 astetta eteläistä leveyttä; sijainti on maapallon akselikaltevuus vähennettynä 90 asteen suorasta kulmasta

etelänsatakieli /ˈetelˌænsatakˌielɪ/ (n)
luscinia
  satakielten sukuun ja sieppojen heimoon kuuluva varpuslintu ()

etevä /ˈetevæ/ (adj)
ēgregius
  jossain huomattavan hyvä, huomattava, prominentti

etiikka /ˈetɪːkːa/ (n)
ethica
  filosofian haara, joka tutkii siveellisiä arvoja ja muita moraaliin liittyviä kysymyksiä

etiketti /ˈetɪkˌetːɪ/ (n)
nota
  seuraelämän sääntöjen kokonaisuus; vallitsevat tavat, käytöskaavat ja -muodot
pittacium
  nimilappu tai muu esineeseen t. tuotteeseen kiinnitettävä näkyvä tunniste, jossa on tuotetietoja yms.

etikka /ˈetɪkːa/ (n)
acetum
  lähes väritön mauste ja säilöntäaine, jota voidaan valmistaa alkoholipitoisista aineista etikkahappokäymistä hyödyntäen tai yleensä synteettisestä etikkahaposta vedellä laimentamalla

etikkahappo /ˈetɪkːahˌapːo/ (n)
acidum aceticum
  karboksyylihappo, jossa on yksi karboksyyliryhmä; rakennekaava on CH₃COOH ja kemiallinen kaava C₂H₄O₂

etiopialainen /ˈetɪˌopɪalˌainen/ (adj)
Aethiopus
  Etiopiasta peräisin oleva tai Etiopiaan liittyvä

etiopialainen /ˈetɪˌopɪalˌainen/ (n)
Aethiopus
  pysyvästi Etiopiassa asuva henkilö

etninen /ˈetnɪnen/ (adj)
ethnicus
  kansallinen, myös kansatieteellinen, kansaa, heimoa tai rotua koskeva

etsaus /ˈetsaus/ (n)
aqua fortis
  viivasyövytys; taidegrafiikan syväpainomenetelmä

etsintä /ˈetsɪntæ/ (n)
pervēnor
  (usein monikossa) järjestäytynyt toiminta jonkin löytämiseksi

etsiytyä /ˈetsiytˌyæ/ (v)
genus
  löytää tiensä, hakeutua

etsiä /ˈetsɪæ/ (v)
quaero, quaerere
  yrittää löytää jotakin, hakea

etu /ˈetu/ (n)
lucrum
  hyvä ja myönteinen ominaisuus, etuus, etuisuus; hyöty, hyötynäkökohta
bonum
  jonkin osapuolen intressi
beneficium
  jollekin myönnetty heitä suosiva asia toisiin verrattuna

etuhammas /ˈetuhˌammas/ (n)
incisivus
  suun etuosan, kulmahampaiden välissä sijaitseva hammas

etuhele /ˈetuhˌele/ (n)
sonus tolerantiae
  ennen varsinaista nuottia soitettava lyhytkestoinen sävel, jota ei nuottimerkinnäss merkitä toisten kestosta vähennetyksi

etukäteen /ˈetukæteːn/ (adv)
antea
  aikaisemmin, ennalta, edeltäpäin; ennen jotakin tapahtumaa tai odotettavissa olevaa

etumainen /ˈetumˌainen/ (adj)
princeps
  ensimmäinen, eniten edessä oleva

etumatka /ˈetumˌatka/ (n)
bonum
  matka, joka kilpailijalla on perässätulijaan

etumerkki /ˈetumˌerkːɪ/ (n)
signum
  lukuun liitetty merkki, joka kertoo luvun positiivisuudesta tai negatiivisuudesta

etunimi /ˈetunˌimɪ/ (n)
praenomen
  henkilön virallinen, rekisteröity puhuttelunimi, ristimänimi

etuoikeus /ˈetuoɪkeus/ (n)
privilegium
  oikeus saada tai tehdä jotain ennen muita, oikeus jollaista ei ole muilla tai kaikilla

etupuoli /ˈetupˌuolɪ/ (n)
antīcus
  esineen, rakennuksen, eliön tms. se puoli, joka ajatellaan sen toiminnan kannalta pääasialliseksi tai oleellisimmaksi

eturuoka /ˈeturˌuoka/ (n)
summa cena
  arkiaterian pääruokalaji

etusormi /ˈetusˌormɪ/ (n)
index
  sormi ihmisen kädessä peukalon ja keskisormen välissä

etuus /ˈetuːs/ (n)
beneficium
  rahallinen etu

etymologia /ˈetymˌoloɡˌia/ (n)
etymologia
  sanojen alkuperää ja merkityksen muutoksia tutkiva kielitieteen haara

etäinen /ˈetæinen/ (adj)
repositus
  kaukana sijaitseva
distans
  (henkilöstä) sellainen, johon ei ole läheistä suhdetta

eukaryootti /ˈeukaryˌoːtːɪ/ (n)
eukaryota
  aitotumallinen (-domeeni), eliö, jonka solussa on tuma

eunukki /ˈeunukːɪ/ (n)
eunuchus
  mies, joka on kastroitu poistamalla kivekset; toimivat aiemmin haaremin vartijoina ja hallitsijan luotettavina virkamiehinä

euroopanmajava /ˈeuroːpˌanmajˌava/ (n)
castor
  toinen kahdesta majavalajista (Castor fiber)

eurooppalainen /ˈeuroːpːalˌainen/ (adj)
Europaeus
  Euroopasta peräisin oleva tai Eurooppaan liittyvä

europium /ˈeuropium/ (n)
europium
  lantanoideihin kuuluva alkuaine, jonka järjestysluku on 63 ja tunnus Eu

eutanasia /ˈeutanˌasɪa/ (n)
euthanasia
  parantumattomasti sairaan kuoleman jouduttaminen

evankeliumi /ˈevaŋkelˌiumɪ/ (n)
evangelium
  yksi neljästä Raamatun Uuden testamentin ensimmäisestä kirjasta

evoluutio /ˈevolˌuːtɪo/ (n)
ēvolūtiō vītae
  kehittyminen, kasvu
evolutio phylogenetica
  sukupolvien myötä tapahtuvat muutokset eliöpopulaatioiden geneettisessä koostumuksessa

evä /ˈevæ/ (n)
pinna
  (anatomia) ruumiinosa, jonka avulla kala työntää itseään eteenpäin tai pitää asentonsa vakaana

eväste /ˈevæste/ (n)
crūstulum
  HTTP-protokollaan liittyvä tilatieto, jonka palvelin voi asettaa selaimelle

evätä /ˈevætæ/ (v)
abigere
  estää, kieltää

faarao /fˈaːrao/ (n)
pharao
  Egyptissä dynastisen kauden aikana hallinnut kuningas

fagosytoosi /fˈaɡosytˌoːsɪ/ (n)
phagocytosis
  endosytoosi, jossa otetaan pieniä partikkeleita solun sisään

faksata /fˈaksata/ (v)
facsimilis
  lähettää faksi(na)

faksi /fˈaksɪ/ (n)
facsimilis
  telekopio, faksilaitteen tulostama kopio
similarium
  telekopiolaite, telekopiokone

fallinen /fˈallɪnen/ (adj)
phallicus
  fallosta muistuttava, fallokseen liittyvä

fallos /fˈallos/ (n)
phallus
  siitin, erityisesti erektiossa

fantasia /fˈantasˌia/ (n)
phantasia
  kuvitelma

fariseus /fˈarɪseus/ (n)
Pharisaeus
  Jeesuksen ajan juutalaisten keskuudessa vaikuttaneen fariseusten oppisuunnan jäsen

farssi /fˈarssɪ/ (n)
insicium
  komedia, jonka hauskuus perustuu väärinkäsityksiin; ilveily

faryngaali /fˈaryŋŋˌaːlɪ/ (n)
pharyngicus
  äänne, joka muodostuu kielentyven ja kurkunpään takaosan välillä.

faryngaalinen /fˈaryŋŋˌaːlɪnen/ (adj)
pharyngicus
  nieluun liittyvä

fasaani /fˈasaːnɪ/ (n)
phasianus
  alkuperältään aasialainen peltokanalintu, jota on istutettu moniin maihin riistalajiksi () tai sen yksilö

fasismi /fˈasɪsmɪ/ (n)
fascismus
  Italiasta lähtöisin oleva autoritaarinen, kansallismielinen poliittinen ideologia

fataalinen /fˈataːlɪnen/ (adj)
fatalis
  kohtalokas
  kuolettava, tappava, fataali

federaatio /fˈederˌaːtɪo/ (n)
foederātiō
  liittovaltio, termiä käytetään virallisesti vain Venäjästä

feminiini /fˈemɪnˌiːnɪ/ (n)
genus femininum
  kieliopillinen suku, jota käytetään viitattaessa naisiin; feminiinisukuun kuuluva sana

feminiininen /fˈemɪnˌiːnɪnen/ (adj)
fēminīnus
  sellainen, jonka suku on feminiini, feminiinisukuinen

feminismi /fˈemɪnˌismɪ/ (n)
feminismus
  aate, joka pyrkii edistämään näkökantaa, ettei naisiin suhtauduttaisi vain rakastajina, vaimoina tai potentiaalisina vaimoina tai lasten äiteinä

femoraalinen /fˈemorˌaːlɪnen/ (adj)
femorālis
  reiteen liittyvä, reisi-

fenkoli /fˈeŋkolɪ/ (n)
fēnuculum
  ulkonäöltään tilliä muistuttava sarjakukkainen kasvi (), jonka vartta käytetään vihanneksena, lehtiä ja hedelmiä mausteena
  sen mausteena käytettävä siemen

feodalismi /fˈeodalˌismɪ/ (n)
feudalismus
  keskiaikainen läänitysjärjestelmä

fermaatti /fˈermaːtːɪ/ (n)
pausa
  pidennysmerkki, joka pidentää nuotin kestoa vaistonvaraisesti tulkittavan ajan; vastaavasti tulkittu nuotti

fermioni /fˈermɪˌonɪ/ (n)
fermion
  alkeishiukkanen, jonka spin on puoliluku

fermium /fˈermium/ (n)
fermium
  eräs alkuaine, järjestysluku 100, tunnus Fm

fes /fˈes/ (n)
plānus
  alenettu f-sävel, enharmoninen sävelen e kanssa

fiaali /fˈiaːlɪ/ (n)
fastigium
  (arkkitehtuuri) goottilainen neli- tai kahdeksan särmäinen solakka pikkutorni tai pylväs; tukipilareiden pääteosa.

figuuri /fˈiɡuːrɪ/ (n)
figūra
  kuvataiteessa ihmishahmo
  leikkikaluissa nukke tai koriste-esine, joka on tehty muistuttamaan tunnettua henkilöä tai fiktiivistä hahmoa

fiksu /fˈiksu/ (n)
callidus
  älykäs, nopeaälyinen

filamentti /fˈilamˌentːɪ/ (n)
fibra
  säie
  Auringon pinnasta erkanevia säiemäisiä muodostumia

filantropia /fˈilantrˌopɪa/ (n)
phĭlanthrōpĭa
  ihmisystävällisyys, hyväntekeväisyys

filee /fˈileː/ (n)
vitta
  teuraseläimen pitkänomaiseksi leikattu selkälihakappale, seläke

filiaali /fˈilɪˌaːlɪ/ (n)
rāmus
  haaraosasto, sivuosasto, haarakonttori

filipino /fˈilɪpˌino/ (n)
Philippina
  filipinon kieli, Filippiineillä puhuttava austronesialainen kieli (kielitunnus: fil)

filippiiniläinen /fˈilɪpːˌiːnɪlˌæinen/ (n)
Philippina
  pysyvästi Filippiineillä asuva henkilö

filmi /fˈilmɪ/ (n)
furfur
  valoherkkä nauha, jolle voidaan kuvata valokuvia tai elokuvaa

filmitähti /fˈilmɪtˌæhtɪ/ (n)
sturnus
  kuuluisuutta saavuttanut elokuvanäyttelijä

filologia /fˈilolˌoɡɪa/ (n)
philologia
  (kielitiede) kieltä tai kieliryhmän tekstejä ja niiden rakenteita sekä niihin liittyviä kulttuureja tutkiva humanististen tieteiden haara

filosofi /fˈilosˌofɪ/ (n)
philosophus
  filosofian harjoittaja

filosofia /fˈilosˌofɪa/ (n)
philosophia
  asioiden olemuksen ja alkuperusteiden tutkimus, viisauden etsiminen eli teoreettinen filosofia; yksittäisen ihmisen toiminnan lähtökohta, arvot ja päämäärä eli käytännöllinen filosofia

fimoosi /fˈimoːsɪ/ (n)
phimosis
  esinahan ahtaus, ahdas esinahka

finaali /fˈinaːlɪ/ (n)
finale
  loppukilpailu
exitus
  moniosaisen sävellyksen viimeinen osa

finanssi- /fˈinanssɪ/ (n)
pecūniārius
  yhdyssanan alkuosana finansseihin liittyvä, rahatalouteen kuuluva

finni /fˈinnɪ/ (n)
papula
  märkänäppylä, joka muodostuu talirauhasen voimakkaasta erityksestä seuraavan talitulpan tukkiessa ihoon avautuvan rauhasen tiehyen

firenzeläinen /fˈirentselˌæinen/ (adj)
florentinus
  Firenzestä peräisin oleva

firma /fˈirma/ (n)
ausum
  yritys

fistata /fˈistata/ (v)
pugnus
  liikuttaa nyrkkiä emättimessä tai peräsuolessa

fitti /fˈitːɪ/ (n)
aptus
  sumean logiikan yksikkö

flaami /flˈaːmɪ/ (n)
flandricus
  lähinnä Belgian pohjoisosassa, Flanderissa puhuttava hollannin kielen murre, joka on aikaisemmin luokiteltu erilliseksi kieleksi

flaamilainen /flˈaːmɪlˌainen/ (adj)
flandricus
  flaameihin tai flaamin kieleen liittyvä; flaamien asuma-alueelta peräisin oleva

flegmaattinen /flˈeɡmaːtːɪnen/ (adj)
tardus
  välinpitämättömältä ja aikaansaamattomalta vaikuttava, hidasluonteinen

fleimi /flˈeimɪ/ (n)
flamma
  ärsyttäväksi tai loukkaavaksi tarkoitettu kannanotto

fleksio /flˈeksɪo/ (n)
flexio
  raajan koukistaminen

fluidi /flwˈidɪ/ (n)
fūsilis
  yleisnimitys väliaineille, joissa rakenneosaset voivat liikkua vapaasti toistensa suhteen ja jotka noudattavat Bernoullin lakia

flunssa /flˈunssa/ (n)
influentia
  nuhakuume, tulehduksellinen ylähengitysteiden tartuntatauti

fluori /flˈuorɪ/ (n)
fluor, fluorum
  epämetalleihin kuuluva alkuaine, myrkyllinen, kalpean kellanvihreä, pistävänhajuinen, kaasumainen halogeeni

flyygeli /flˈyːɡelɪ/ (n)
ala
  suurikokoinen piano, jonka kielet ja soittokoneisto ovat vaakasuorassa

fobia /fˈobɪa/ (n)
phobia
  sairaalloinen kammo jotakin tiettyä asiaa kohtaan

foneemi /fˈoneːmɪ/ (n)
phonema
  pienin merkityksiä erottava äänneyksikkö, joka on yhden kielen kannalta yksikäsitteinen

fonologia /fˈonolˌoɡɪa/ (n)
phonologia
  äänneoppi, kielitieteen haara, joka tutkii foneemeja

foorumi /fˈoːrumɪ/ (n)
forum
  tapaamispaikka ja kokousten järjestyspaikka muinaisen Rooman kaupungeissa, tori tai aukio, Roomassa Forum Romanum

fosfori /fˈosforɪ/ (n)
phosphorus
  epämetallinen alkuaine, joka esiintyy luonnossa vain fosforihapon suoloina

fossiili /fˈossɪːlɪ/ (n)
fossile
  kivettynyt eläin tai kasvi

fossiilinen /fˈossɪːlɪnen/ (adj)
fossilis
  joka on fossiili, kivettynyt

fraktio /frˈaktɪo/ (n)
fractio
  jae, jakotisle

fraktuura /frˈaktuːra/ (n)
fractura
  eräs goottilainen kirjasinlaji

frankium /frˈaŋkium/ (n)
francium
  radioaktiivisin luonnossa esiintyvä alkuaine

frankki /frˈaŋkːɪ/ (n)
Francus
  eräs nykyisen Ranskan, Belgian ja Saksan alueella elänyt muinainen germaaniheimo

frekvenssi /frˈekvenssɪ/ (n)
crēbritās
  taajuus, esiintymistiheys, toistumistiheys
  se, montako kertaa arvo esiintyy datassa, esiintymien lukumäärä

fresko /frˈesko/ (n)
opus tectonium
  seinämaalaus, joka maalataan tuoreelle, kostealle laastipohjalle

fretti /frˈetːɪ/ (n)
viverra
  näätäeläimiin kuuluva hillereistä jalostettu metsästys- ja lemmikkieläin

frigidi /frˈiɡɪdɪ/ (adj)
frīgidus
  seksuaalisesti kylmä

frigidiys /frˈiɡɪdiys/ (n)
frīgiditās
  se, että on frigidi

friuli /frˈiulɪ/ (n)
foroiuliensis lingua
  Italiassa puhuttu romaaninen kieli (kielitunnus: fur)

frontaalitaso /frˈontaːlˌitaso/ (n)
plana coronalia
  jokin kuvitteellisista kehon etu- ja takaosaan jakavista tasoista

fuksi /fˈuksɪ/ (n)
vulpecula
  ensimmäisen vuoden opiskelija yliopistossa

funktio /fˈuŋktɪo/ (n)
fūnctiō
  toiminto, toiminta; tarkoitus, tehtävä
functio
  sääntö, joka kuvaa suureen riippuvuutta toisesta suureesta tai muuttujasta. Matemaattisesti määriteltynä funktio on relaation alatyyppi, jossa jokaiseen lähtöjoukon alkioon liitetään korkeintaan yksi maalijoukon alkio

futuuri /fˈutuːrɪ/ (n)
futūrum
  tuleva aika, aikamuoto, joka kuvaa yleistä tulevaa tekemistä; suomen kielessä ei ole erillistä futuuritempusta, vaan tulevaa tekemistä kuvataan preesensillä

fuuga /fˈuːɡa/ (n)
contrāpunctus
  sävellys jonka aiheet kertautuvat eri äänissä

fuusio /fˈuːsɪo/ (n)
fusio
  yritysten yhdistyminen tai sulautuminen toisiinsa
colliquatio
  kevyiden atomien yhdistyminen raskaammiksi

fysiikka /fˈysɪːkːa/ (n)
physica
  edellistä käsittelevä oppiaine koulussa ja yliopistossa

fysiologia /fˈysɪˌoloɡˌia/ (n)
physiologia
  elävän elimistön toimintaa ja siihen liittyviä fysikaalisia ja kemiallisia ilmiöitä tutkiva tiede

fyysikko /fˈyːsɪkːo/ (n)
physicus
  fysiikkaa ammattinaan harjoittava henkilö

färsaarelainen /fˈærsaːrelˌainen/ (adj)
Faroensis
  Färsaarilta peräisin oleva, Färsaariin liittyvä

färsaarelainen /fˈærsaːrelˌainen/ (n)
Faroensis
  pysyvästi Färsaarilla asuva henkilö, Färsaarten asukas; Tanskan kansalainen, joka asuu Färsaarilla
  syntyperäinen färsaarelainen

fääri /fˈæːrɪ/ (n)
Faroensis
  Färsaarilla puhuttava germaaninen kieli (kielitunnus: fo)

g /ɡˈeː/ (n)
sol
  C-duuriasteikon 5. sävel

gadolinium /ɡˈadolɪnium/ (n)
gadolinium
  eräs alkuaine (tunnus Gd)

galaksi /ɡˈalaksɪ/ (n)
galaxias
  tähtien, tähtienvälisen aineen sekä kaasu- ja pölypilvien muodostama suuri järjestelmä, jonka keskustassa sijaitsee usein tai mahdollisesti aina supermassiivinen musta aukko

galego /ɡˈaleɡo/ (n)
Gallæcus
  (kielitiede) indoeurooppalaisen kielikunnan romaaniseen kieliryhmään kuuluva kieli, jota puhutaan lähinnä Espanjassa Galician itsehallintoalueella

gallialainen /ɡˈallɪalˌainen/ (n)
Galla
  pysyvästi Galliassa asuva henkilö

gallium /ɡˈallium/ (n)
gallium
  eräs alkuaine, harvinainen hopeanvärinen metalli, joka on hauras huoneenlämpötilassa ja sulaa kädenlämmössä (tunnus Ga)

gallona /ɡˈallona/ (n)
congius
  amerikkalainen (noin 3,78 litraa) tai brittiläinen gallona (noin 4,54 litraa)

gallup /ɡˈallup/ (n)
aspicio
  kyselytutkimus, haastattelututkimus, mielipidetiedustelu

galvaaninen /ɡˈalvaːnɪnen/ (adj)
galvanicus
  sähköön liittyvä

garderobi /ɡˈarderˌobɪ/ (n)
armarium
  vaatekomero, vaatehuone, vaatesäilö

geeli /ɡˈeːlɪ/ (n)
gelu
  heterogeeninen seos, jossa huokoisen kiinteän aineen sisäosa on täynnä nestettä

geeni /ɡˈeːnɪ/ (n)
genum
  nukleiinihappoihin tallentunut biologisen informaation yksikkö, joka koodaa yksittäistä proteiinia

gemssi /ɡˈemssɪ/ (n)
Rupicapra rupicapra
  vuoristoseuduilla lumirajan tuntumassa elävä, lammasta kookkaampi taitavana kiipeilijänä ja hyppijänä tunnettu, onttosarvinen märehtijä (). Gemssin, josta erotetaan kymmenkunta alalajia, esiintymisalueita ovat Alpit, Abruzzit, Balkan, Karpaatit, Kaukasus ja Taurusvuoristo.

genetiivi /ɡˈenetˌiːvɪ/ (n)
genetivus, genitivus
  omanto, omistamista tai omistusta ilmaiseva sijamuoto

genomi /ɡˈenomɪ/ (n)
per
  organismin koko perintöaines, joka on koodattu geeneihin

genre /ɡˈenre/ (n)
genus
  taiteen tyylilaji

geologi /ɡˈeolˌoɡɪ/ (n)
geologista
  geologian tutkija

geologia /ɡˈeolˌoɡɪa/ (n)
geologia
  maapallon koostumusta, alkuperää, rakennetta ja historiaa tutkiva tiede

geometria /ɡˈeomˌetrɪa/ (n)
geometria
  matematiikan osa-alue, joka tutkii kuvioita ja kappaleita sekä niiden ominaisuuksia

geometrinen /ɡˈeomˌetrɪnen/ (adj)
geōmetricus
  geometriaan liittyvä, siihen kuuluva tai perustuva

georgia /ɡˈeorɡˌia/ (n)
Hibēricus
  Georgiassa puhuttava kaukasialainen kieli (kielilyhenne: ka)

georgialainen /ɡˈeorɡˌialˌainen/ (adj)
georgianus
  Georgiasta peräisin oleva tai Georgiaan liittyvä
Hibēricus
  Yhdysvaltain Georgian osavaltiosta peräisin oleva

georgialainen /ɡˈeorɡˌialˌainen/ (n)
Hibēricus
  pysyvästi Georgiassa asuva henkilö
  Georgian kansalainen

germaaninen /ɡˈermaːnɪnen/ (adj)
Germanicus
  germaaneihin liittyvä
  germaanisiin kieliin liittyvä

germanium /ɡˈermanium/ (n)
germanium
  eräs alkuaine, kova hopeanvalkoinen puolimetalli (tunnus Ge)

gerundi /ɡˈerundɪ/ (n)
gerundium
  verbin muoto, joka ilmaisee jatkuvaa, parhaillaan tekeillä olevaa tai keskeneräistä tekemistä

glagoliittinen /ɡlˈaɡolˌiːtːɪnen/ (adj)
Abecedarium Glagoliticum
  muinaiskirkkoslaavissa käytettyyn, kyrillistä edeltäneeseen, glagoliittiseen kirjaimistoon liittyvä

glaukooma /ɡlˈaukoːma/ (n)
glaucoma
  näköhermosairaus, joka aiheuttaa usein näkökenttään puutoksia ja silmänpaineen suurenemista

gletseri /ɡlˈetserɪ/ (n)
glaciarium
  vuoristojäätikkö, jäävirta

globaali /ɡlˈobaːlɪ/ (adj)
mundanus
  yleismaailmallinen, maailmanlaajuinen; koko maapalloa koskeva

globalisaatio /ɡlˈobalɪsˌaːtɪo/ (n)
globalizatio
  maapalloistuminen; kaupankäynnin ja tuotannon levittyminen ympäri maailmaa sekä kulttuurien, tapojen ja lainsäädäntöjen yhtenäistyminen

glossa /ɡlˈossa/ (n)
glossa
  tekstin marginaaliin tehty lisäys, reunahuomautus

glögi /ɡlˈøɡɪ/ (n)
vinum defrutum
  kuumana nautittava maustettu ja usein alkoholipitoinen juoma

golf /ɡˈolf/ (n)
pilamalleus
  peli, jossa palloa ja mailaa pelivälineinä käyttäen pyritään lyömään pallo mahdollisimman vähin lyönnein pelikentän reikiin

golfata /ɡˈolfata/ (v)
pilamalleus
  golffata, pelata golfia

golfmaila /ɡˈolfmaila/ (n)
clāva
  golfpelin pelivälineenä käytettävä maila, jolla lyödään golfpalloa

gondoli /ɡˈondolɪ/ (n)
cymba
  erityisesti Venetsian kanaaleissa käytetty, pitkällä peräairolla liikutettava kapea ja pitkänomainen tasapohjainen vene, joissa on korkea perä ja keula

gootti /ɡˈoːtːɪ/ (n)
Gothus
  gootit germaaninen kansa, joka kansainvaellusten aikaan lähti Skandinaviasta ja jakautui itä- ja länsigootteihin

goottilainen /ɡˈoːtːɪlˌainen/ (adj)
Gothica
  gootteihin liittyvä

graafi /ɡrˈaːfɪ/ (n)
argumentum
  numeerisista tiedoista muodostettu kuvaaja

graafinen käyttöliittymä /ɡrˈaːfɪneŋ kˈæytːølˌiːtːymæ/ (n)
interfacies graphica usitatorum
  graafisista elementeistä koostuva tietokoneohjelman käyttöliittymä

granaattiomena /ɡrˈanaːtːˌiomˌena/ (n)
malum granatum
  rantakukkakasvien heimoon kuuluva lehtipuu (Punica granatum), jonka hedelmät ovat syötäviä
  sen hedelmä

gravidi /ɡrˈavɪdɪ/ (adj)
gravidus
  raskaana oleva, kantava

gravis /ɡrˈavɪs/ (n)
sepulchrum
  kirjaimen ylle kirjoitettava korkomerkki, joka näyttää oikealle alaspäin suunnatulta pilkulta: `

gravitoni /ɡrˈavɪtˌonɪ/ (n)
graviton
  kvanttigravitaatioteorioissa gravitaatiota välittävä hypoteettinen alkeishiukkanen, joka kuuluisi bosoneihin

gray /ɡrˈay/ (n)
canus
  SI-järjestelmän mukainen absorboituneen annoksen yksikkö (tunnus Gy)

grillata /ɡrˈillata/ (v)
transenna
  paahtaa grillissä

grilli /ɡrˈillɪ/ (n)
transenna
  paahdin, myös parila, jossa korkea lämpö kypsentää ruoan

grönlantilainen /ɡrˈønlantɪlˌainen/ (adj)
lingua Groenlandica
  Grönlannista peräisin oleva tai Grönlantiin liittyvä

grönlantilainen /ɡrˈønlantɪlˌainen/ (n)
lingua Groenlandica
  Pysyvästi Grönlannissa asuva henkilö.

h /hˈoː/ (n)
si
  C-duuriasteikon 7. sävel

haalea /hˈaːlea/ (adj)
tepidus
  ei kylmä eikä kuuma
dēcolor
  haalennut, vaalea, väriä menettänyt

haalistua /hˈaːlɪstˌua/ (v)
defluo
  menettää väriä

haamu /hˈaːmu/ (n)
larva
  aave, kummitus

haara /hˈaːra/ (n)
rāmus
  päärungosta haarautuva rungontaimi
bivium
  kohta, jossa jokin jakautuu toisistaan erilleen ulottuviin osiin

haarautua /hˈaːrautˌua/ (v)
rāmus
  erkaantua, jakaantua

haarniska /hˈaːrnɪska/ (n)
arma
  (historia) entisaikaan ritareita taistelussa suojannut nahkainen, metallivahvisteinen tai täysmetallinen varustus

haaroittua /hˈaːroitːˌua/ (v)
rāmus
  jakautua kahteen tai useampaan haaraan

haarukka /hˈaːrukːa/ (n)
creagra
  ruokailuväline, jonka varren päässä on samansuuntaisia piikkejä, tavallisesti kaksi, kolme tai neljä piikkiä
furca
  kaksipyöräisten kulkuvälineiden kaksihaarainen tukirakenne, jonka haarojen väliin pyörä kiinnitetään; etuhaarukka, takahaarukka; myös kaksihaarainen rakenne, jota käytetään etenkin yhdyssanoissa kuten haarukkaliitin
  tilanne, jossa nappula uhkaa kahta tai useampaa vastustajan nappulaa samanaikaisesti

haastaa /hˈaːstaː/ (v)
prōvocō
  antaa haaste, kehottaa taisteluun tai kilpailuun kanssaan
assignare
  kutsua vastaajaksi tai todistajaksi oikeuteen

haastaja /hˈaːstaja/ (n)
prōvocātor
  henkilö, joka haastaa jonkun

haastatella /hˈaːstatella/ (v)
colloquium
  tehdä haastattelu

haastattelu /hˈaːstatːˌelu/ (n)
colloquium
  tavallisesti suullinen keskustelu tai kysely, jossa kartoitetaan ja selvitetään asioita

haava /hˈaːva/ (n)
vulnus, plaga
  loukkaantumisesta tms. johtuva ihon vaurio, joka tavallisesti vuotaa verta

haaveilija /hˈaːveilˌija/ (n)
somniator
  henkilö, joka haaveilee

haavoittaa /hˈaːvoitːaː/ (v)
sauciō
  aiheuttaa haava

haavoittua /hˈaːvoitːˌua/ (v)
laesus
  saada haavoja tai muita vammoja

haavoittunut /hˈaːvoitːunut/ (n)
laesus
  henkilö, joka on saanut (yleensä tahallisesti vahingoitettaessa) vaurion, joka ei ole johtanut menehtymiseen

haavoittuva /hˈaːvoitːˌuva/ (adj)
forābilis
  helposti vahingoittuva tai vahingoitettava

hafnium /hˈafnium/ (n)
hafnium
  kiiltävä hopeanharmaa siirtymäalkuaine, tunnus Hf

hahmo /hˈahmo/ (n)
species
  epäselvä ihmisen tai muun olennon muotoinen kuva

hahmotella /hˈahmotella/ (v)
adumbro
  tehdä luonnos taideteoksesta esim. lyijykynällä

hahmottaa /hˈahmotːaː/ (v)
dispecto
  kyetä muodostamaan abstrakti kuva jostakin, esimerkiksi jostakin kokonaisuudesta tai ongelmasta

hai /hˈai/ (n)
squalus
  rustokaloihin kuuluvia, valtamerillä eläviä suuria petokaloja (Selachimorpha)

haihattelija /hˈaihatːˌelɪja/ (n)
cupītor
  henkilö, joka haihattelee

haikara /hˈaikara/ (n)
ardea
  jokin haikaralintujen lahkoon () kuuluva lintu

haikarat /hˈaikarat/ (n)
ardea
  (), yksi haikaralintujen lahkon heimoista

haikea /hˈaikea/ (adj)
melancholicus
  surumielinen

haima /hˈaima/ (n)
pancreas
  ruoansulatusrauhanen, jossa on hormoneja erittäviä soluryhmiä

haimatulehdus /hˈaimatulˌehdus/ (n)
pancreatitis
  haiman tulehdus, joka johtuu usein liiallisesta alkoholin käytöstä

hairahtua /hˈairahtˌua/ (v)
descisco
  haksahtaa, erehtyä

haiseva /hˈaiseva/ (adj)
foetidus
  hajua erittävä

haista /hˈaista/ (v)
foeteō
  tuottaa tai erittää jonkinlaista, yleensä epämiellyttävää, hajua
  tuoksua, tuottaa tai erittää miellyttävää hajua

haistaa /hˈaistaː/ (v)
adolēre
  aistia hajua

haisuhilleri /hˈaisuhˌillerɪ/ (n)
mustella
  Ictonyx-suvun eräs laji () tai tämän yksilö

haisunäätä /hˈaisunˌæːtæ/ (n)
mustella
  mon. eräs petoeläimiin (Carnivora) kuuluva heimo (Mephitidae)
mephitis
  siihen kuuluva pahanhajuista nestettä uhattuna ollessaan erittävä nisäkäs (Mephitis mephitis)

haitallinen /hˈaitallɪnen/ (adj)
nocuus
  sellainen, joka aiheuttaa haittaa tai, josta on haittaa

haitata /hˈaitata/ (v)
impediō
  olla haitaksi; vaikeuttaa; olla tiellä tai edessä

haitta /hˈaitːa/ (n)
impedīmentum
  asian negatiivinen puoli

hajaantua /hˈajaːntˌua/ (v)
dissipō
  ajautua erilleen (erityisesti ihmisjoukosta)

hajalla /hˈajalla/ (adv)
fractus
  hajonnut, ei ehjä, rikki

hajota /hˈajota/ (v)
cōnfringō
  mennä useaan osaan ulkoisen tai sisäisen voiman vaikutuksesta
cado
  mennä rikki, mennä epäkuntoon

hajottaa /hˈajotːaː/ (v)
dissipō
  jakaa osiksi, saattaa erilleen
dissolvō
  jakaa kevyemmiksi yhdisteiksi
disturbō
  purkaa

haju /hˈaju/ (n)
odor
  (fysiologia) hajuaistin ärsyke, joka todetaan nenän kautta. Haju voidaan mieltää miellyttäväksi tai epämiellyttäväksi, kansanomaisesti hyväksi tai pahaksi

hajuaisti /hˈajuˌaistɪ/ (n)
olfactus
  eläinten aisti hajun havaitsemiseksi

hajuton /hˈajuton/ (adj)
inodorus
  jossa ei ole hajua

hajuvesi /hˈajuvˌesɪ/ (n)
per fumum
  usein alkoholipohjainen hyvältä tuoksuva neste, jota käytetään viehätysvoiman lisäämiseen

haka /hˈaka/ (n)
hamus
  metallinen tai puinen koukku, jolla salvataan ovi, ikkuna, laatikko tai muu sellainen; säppi

hakaluu /hˈakaluː/ (n)
os hamate
  ranteen luu nimettömän ja pikkusormen luiden tyvessä

hakaristi /hˈakarˌistɪ/ (n)
crux gammata
  ikivanha symboli, joka muodostuu rististä ja sen kärkien päistä myötä- tai vastapäivään lähtevistä viivoista

hakata /hˈakata/ (v)
alapa
  lyödä jotakin toistuvasti tai useita kertoja
curto
  tehdä hakkuu, kaataa puita
  pilkkoa pieneksi, erityisesti puuta polttoaineeksi, tehdä pilkkeitä tai halkoja
tundō
  pahoinpidellä lyömällä useita kertoja
  voittaa joku ylivoimaisesti

hakea /hˈakea/ (v)
quaero
  yrittää löytää jotain, etsiä
adfero
  käydä jossain ja tuoda jotain mukanaan, noutaa

hakemisto /hˈakemˌisto/ (n)
index
  tiedonhakua helpottava, jotakin logiikkaa (esim. aakkosjärjestystä) noudattaen laadittu lista tai teos

hakettaa /hˈaketːaː/ (v)
assula
  tehdä haketta

hakkeri /hˈakːerɪ/ (n)
effractarius electronicus
  taitava tietokoneen käyttäjä, joka tuntee tietokonejärjestelmien toiminnan syvällisesti ja hallitsee käyttämänsä työkalut ja laitteet erittäin hyvin

hakku /hˈakːu/ (n)
dolābra
  työkalu kivisen maan kaivamiseen

haku /hˈaku/ (n)
pervēnor
  hakeminen, noutaminen

hakusana /hˈakusˌana/ (n)
lemma
  yksi sanakirjan kohta tai tietosanakirjan artikkeli

hakusanamuoto /hˈakusˌanamˌuoto/ (n)
lēmma
  tietosanakirjoissa ja sanastoissa käytettävän hakusanan muoto, lemma

halata /hˈalata/ (v)
amplector
  osoittaa lohdutusta tai kiintymystä kietomalla käsi tai kädet toisen ympärille

halaus /hˈalaus/ (n)
complexus
  lohduttava tai ystävällinen ele, jossa kädet puristetaan toisen ihmisen ympäri

halitoosi /hˈalɪtˌoːsɪ/ (n)
fētor ēx ōre
  pahanhajuinen hengitys

haljeta /hˈaljeta/ (v)
dividō
  mennä halki, hajota tyypillisesti kahteen osaan
dīrumpō
  revetä

halkaisija /hˈalkaisˌija/ (n)
line
  jonkin pyörähdyskappaleen leikkauskuvion rajaama jana ko. kuvion keskipisteen kautta kulkevasta suorasta

halkaista /hˈalkaista/ (v)
dividō
  jakaa kiinteä kappale kahteen osaan

halkio /hˈalkɪo/ (n)
spīrāmentum
  vaatteen reunan kohta, jossa kahden osan väliin jää halkeamaa muistuttava väli

halko /hˈalko/ (n)
cala
  tavallisesti metriseksi katkaistu ja yleensä halkaistu pyöreä puu, josta tehdään pilkkeitä esimerkiksi uunissa tai takassa poltettavaksi

halkoa /hˈalkoa/ (v)
fissus
  halkaista, jakaa

halla /hˈalla/ (n)
pruīna
  tilanne, jossa ilman lämpötila laskee kasvukauden aikana maanpinnan tuntumassa – tarkemmin alle kahden metrin korkeudella – alle nollaan celsiusasteeseen

halli /hˈallɪ/ (n)
auditorium
  katettu, pinta-alaltaan suuri ja yleensä korkea tila

hallinta /hˈallɪnta/ (n)
imperium
  hillintä, kontrolli
potestas
  määräysvalta

hallinto /hˈallɪnto/ (n)
administrātiō
  henkilö tai yhteisö, joka hallitsee tai pitää valtaa jossain

hallintokoneisto /hˈallɪntˌokonˌeisto/ (n)
apparātus
  viranomaisista ja muista julkishallinnon toimielimistä muodostuva rakenteellinen kokonaisuus

hallita /hˈallɪta/ (v)
guberno
  olla hallitsijana; vastata hallinnosta
ducere
  vallita kaikkialla
dominulus
  olla tärkein, johtava eli hallitseva tekijä jollakin alalla

hallitseva /hˈallɪtsˌeva/ (adj)
dominans
  sellainen, joka hallitsee, jolla on valta muihin nähden

hallitsija /hˈallɪtsˌija/ (n)
tyrannus
  ylimmän valtiovallan käyttäjä monarkkisessa valtiossa

hallitus /hˈallɪtus/ (n)
administratio
  valtion toimeenpanovaltaan kuuluva pääministerin ja muiden ministerien muodostama hallinnon osa; ministerineuvosto, kabinetti tai valtioneuvosto

halloween /hˈalloveːn/ (n)
Pervigilium Omniorum Sanctorum
  pyhäinpäivän aatto, kelttiläisperäinen anglosaksisissa maissa lokakuun viimeisenä päivänä vietettävä aaveiden ja noitien juhlapäivä, joka tunnetaan Suomessa lähinnä yhdysvaltalaisessa muodossaan

hallusinoida /hˈallusɪnˌoida/ (v)
hallūcinor
  kokea hallusinaatioita

halogeeni /hˈaloɡˌeːnɪ/ (n)
halogenus
  jokin jaksollisen järjestelmän 7. pääryhmän vahvasti epämetallisista keskenään samankaltaisista aineista: astatiini, bromi, fluori, jodi ja kloori

halpa /hˈalpa/ (adj)
vīlis
  vähän maksava

halpamainen /hˈalpamˌainen/ (adj)
foedō
  moraaliltaan alhainen, katala

haltija /hˈaltɪja/ (n)
possessor
  henkilö, jolla on hallintaoikeus tai tosiasiallinen hallinta kiinteään tai irtaimeen omaisuuteen; ei välttämättä omistaja
alfus
  haltia, luonnossa tai kodin piirissä vaikuttava uskomusolento

haltijatar /hˈaltɪjatar/ (n)
alfa
  naispuolinen haltija

halu /hˈalu/ (n)
voluntas
  tajunnalle selkeä sisäinen pyrkimys jnk. tarpeen tyydyttämiseen, jnk. toiveen toteuttamiseen

halukas /hˈalukas/ (adj)
libens
  sellainen, jolla on halu johonkin; joka tekee mielellään jotakin.

haluta /hˈaluta/ (v)
desidere
  olla kiinnostunut tekemään jotain tai olla halukas omistamaan jotakin; tehdä mieli

haluton /hˈaluton/ (adj)
invītus
  sellainen, jolla ei ole halua johonkin; joka ei tee mielellään jotakin

haluttomuus /hˈalutːomuːs/ (n)
noluntas
  se, että on haluton

halvaus /hˈalvaus/ (n)
paralysis
  lihaksen hallinnan täydellinen ja pysyvä menetys

halveksia /hˈalveksˌia/ (v)
contemno
  pitää itseään jotakuta toista tai joitakuita parempana

halveksinta /hˈalveksˌinta/ (n)
contemptus
  halveksiminen

halveksunta /hˈalveksˌunta/ (n)
contemptus
  halveksuminen

hammas /hˈammas/ (n)
dens, dēns
  selkärankaisten eläinten suussa oleva puremiseen tarkoitettu luutuma

hammasharja /hˈammashˌarja/ (n)
peniculus dentarius
  hampaiden puhdistamiseen käytettävä harja

hammaskivi /hˈammaskˌivɪ/ (n)
calculus
  plakin kivettymisestä muodostunut kerrostuma hampaan pinnalla, mikä ei irtoa hammasharjalla, heikentää hampaiden harjauksen tehoa ja edistää kariesta antamalla sitä aiheuttaville bakteereille elinympäristön

hammaslaitainen /hˈammaslˌaitainen/ (adj)
denticulātus
  (lehdestä) jonka reunassa on pykäliä

hammaslääkäri /hˈammaslˌæːkærɪ/ (n)
medicus dentarius
  suun, erityisesti hampaiden, terveyttä ja sairauksia hoitava akateemisesti koulutettu terveysammattilainen

hammastahna /hˈammastˌahna/ (n)
dentifricium
  hampaiden harjauksessa käytettävä seos

hammastikku /hˈammastˌikːu/ (n)
dentiscalpium
  puinen tikku, jolla voi puhdistaa hampaiden välit syömisen jälkeen

hampaaton /hˈampaːton/ (adj)
ēdentulus
  sellainen, jolla ei ole hampaita
  sellainen, joka ei saavuta kohdettaan; ponneton

hamppu /hˈampːu/ (n)
Cannabis sativa
  hamppukasveihin kuuluva yksivuotinen öljy-, kuitu- ja lääkekasvi, jota kasvatetaan myös päihteeksi (Cannabis sativa)

hampurilainen /hˈampurɪlˌainen/ (n)
minūtal
  pysyvästi Hampurissa asuva henkilö; syntyperältään hampurilainen

hamsteri /hˈamsterɪ/ (n)
cricetus
  jyrsijä , joka tunnetaan siitä että se kuljettaa keräämäänsä ruokaa poskipusseissaan

hana /hˈana/ (n)
canis
  tynnyriin tms. vesisäiliöön laitettava venttiili, jolla voi laskea nestettä astiasta

hanakka /hˈanakːa/ (adj)
avidus
  halukas, innostunut

hanhi /hˈanhɪ/ (n)
anser, avica
  jokin sorsalintujen lahkon -alaheimon varsinaisiin hanhiin () kuuluva edustaja

hankain /hˈaŋkain/ (n)
scalmus
  airon tuki veneen partaassa

hankala /hˈaŋkala/ (adj)
difficilis
  jokin joka on vaikea tehdä

hankaluus /hˈaŋkaluːs/ (n)
artum
  se, että on hankala

hanke /hˈaŋke/ (n)
progetto
  etukäteen suunniteltu jonkin asian tekeminen, projekti

hanki /hˈaŋkɪ/ (n)
ningit
  maassa oleva kerros lunta

hankkia /hˈaŋkːɪa/ (v)
acquirō
  saada yritystensä ansiosta, ottaa; ostaa

hannari /hˈannarɪ/ (n)
pullus
  pelkuri; joku, joka ei uskalla tehdä jotakin

hansikas /hˈansɪkas/ (n)
digitabulum
  usein nahkasta, joskus säämiskästä, valmistettu käsine, jossa on joka sormelle oma tila

hapan /hˈapan/ (adj)
acer
  sellainen, jonka happamuusastetta ilmaiseva pH on alle 7
  happamalta maistuva

happamuus /hˈapːamuːs/ (n)
acor
  happamuusasteella kuvattava, tavallisesti logaritmisella pH-asteikolla ilmaistava suure

happi /hˈapːɪ/ (n)
oxygenium
  epämetalleihin kuuluva alkuaine

happo /hˈapːo/ (n)
acidum
  kemiallinen yhdiste, joka kykenee luovuttamaan vetyionin, syövyttää aine, jonka vesiliuoksen pH on alle 7

harakka /hˈarakːa/ (n)
pica
  mustavalkoinen variksiin kuuluva lintu () jolla on yksivärisen vihreähohtoinen, 20–30 cm pitkä pyrstö

harallaan /hˈarallaːn/ (adv)
segregatim
  (jaloista, sormista) erillään; siten, että päät ovat kaukana toisistaan

harava /hˈarava/ (n)
rastellus
  maatalouden ja puutarhanhoidon apu- ja työväline, jota käytetään haravoimiseen. Haravassa on hammastettu tanko, joka on kiinnitetty varren päähän poikittain varteen nähden.

haravoida /hˈaravˌoida/ (v)
inclinatitas
  käyttää haravaa; koota heiniä haravalla; puhdistaa maata roskista tai lehdistä haravaa apuna käyttäen
crista
  etsiä järjestelmällisesti

harhaisku /hˈarhaisku/ (n)
aberratio ictus
  (rikosoikeus) rikollinen teko, jonka kohteena on toinen henkilö tai esine kuin rikollinen on tarkoittanut

harhaluulo /hˈarhalˌuːlo/ (n)
delusio
  perusteeton voimakas uskomus, josta henkilö pitää kiinni itsepintaisesti, vaikka esitettäisiin sen kumoavia perusteluita tai todisteita; voivat olla mahdottomia (eriskummallisia, bisarreja) tai sellaisia, jotka ovat mahdollisia, mutta epätodennäköisiä

harharikos /hˈarharɪkos/ (n)
aberratio delicti
  luvallinen teko, jonka tekijä erheellisesti luulee tekevänsä rikoksen; harharikoksen tekee esimerkiksi henkilö, joka luulee anastavansa vieraan omaisuutta, mutta ottaakin oman tavaransa

harhauttaa /hˈarhautːaː/ (v)
distringō
  johtaa harhaan; hämätä, eksyttää

harhautus /hˈarhautus/ (n)
oblectāmen
  väärän aikomuksen esittäminen toisen erehdyttämiseksi väärien johtopäätösten tekemiseen
illex
  (šakki) taktinen keino, jolla vastapuolen nappula houkutellaan epäedullisempaan asemaan tai pois suojaamasta ruutua, johon itse halutaan päästä

harja /hˈarja/ (n)
peniculus
  harjaamiseen, hankaamiseen tai vastaavaan tarkoitettu esine, jossa on harjakset
iuba
  eläimen pitkähkö karvoitus päässä
crista
  kanalinnun päälaen heltta, kukonharja
pecten
  korkein kohta, huippu, laki, harjanne

harjalintu /hˈarjalˌintu/ (n)
upupa
  Manner-Euroopassa esiintyvä lintulaji ()

harjanne /hˈarjanne/ (n)
pecten
  pitkänomainen, koverarinteinen, kapea- tai suippolakinen maastonkohta

harjoitella /hˈarjoitella/ (v)
asportare
  (toistuvasti) opetella, totutella tekemään jotakin

harjoittaa /hˈarjoitːaː/ (v)
agere
  tehdä, toteuttaa
institūtum
  harrastaa
asportare
  edistää, kehittää

harjoittaja /hˈarjoitːˌaja/ (n)
exercitator
  henkilö, joka harjoittaa jotakin

harjoitus /hˈarjoitus/ (n)
exercitium
  yleensä taidon kehittämiseksi suoritettava tehtävä, josta ei välttämättä saada muuta konkreettista hyötyä, harjoittelu

harjoituttaa /hˈarjoitˌutːaː/ (v)
asportare
  pitää harjoituksia, panna harjoittelemaan

harjus /hˈarjus/ (n)
umbra
  harri, Itä- ja Pohjois-Suomen joissa ja jossain määrin Perämeren ja Selkämeren rantojen jokisuissa tavattava pienehköksi jäävä lohikala, jolla on voimakkaasti kehittynyt selkäevä (Thymallus thymallus)

harkita /hˈarkɪta/ (v)
pensitō
  miettiä ehdotukseen ratkaisua tai eri vaihtoehtoja

harkitsemattomasti /hˈarkɪtsemˌatːomˌastɪ/ (adv)
audacter
  kokonaan tai osittain ilman harkintaa

harlekiini /hˈarlekˌiːnɪ/ (n)
maccus
  ilveilijähahmo commedia dell'artessa, jolla on tyypillisesti vinoneliökuvioinen asu

harmaa /hˈarmaː/ (adj)
canus, cinereus
  joka on väriltään harmaa

harmaahaikara /hˈarmaːhˌaikara/ (n)
ardea cinerea
  Toinen vakituisesti Suomessa pesivistä haikaralajeista ()

harmaakaihi /hˈarmaːkˌaihɪ/ (n)
cataracta
  ihmisen ikään liittyvä silmän mykiön samentuminen; voidaan yleensä poistaa tekemällä kaihileikkaus

harmaantua /hˈarmaːntˌua/ (v)
canus
  muuttua harmaaksi

harmoni /hˈarmonɪ/ (n)
harmonium
  urkuharmoni, koskettimistolla varustettu paineilmakäyttöinen vapaalehdykkäsoitin

harmonia /hˈarmonˌia/ (n)
concentio
  sävelten sopeutuvuus, sointu

harmonikka /hˈarmonˌikːa/ (n)
accordio
  kannettava, palkeessa muodostetun paineilman avulla toimiva vapaalehdykkäinen kosketinsoitin

harmonisoida /hˈarmonɪsˌoida/ (v)
concino
  yhtenäistää

harppi /hˈarpːɪ/ (n)
circinus
  ympyränkaaren piirtämisen ja mittaamisen apuväline

harppu /hˈarpːu/ (n)
harpa, psalterium
  sinfoniaorkesteriin 1800-luvulta lähtien kuulunut kielisoitin

harras /hˈarras/ (adj)
pius
  uskonnollisen tai hengellisen hartauden harjoittamiseen liittyvä

harrastaa /hˈarrastaː/ (v)
delicium
  tehdä, tavallisesti vapaa-aikana, toistuvasti tai säännöllisesti sellaista, mistä on kiinnostunut

harrastus /hˈarrastus/ (n)
delicium
  säännöllisesti harjoitettua vapaa-ajan toimintaa, jota tehdään ajan kuluksi, huvin vuoksi, työn vastapainoksi

hartsi /hˈartsɪ/ (n)
resina
  erityisesti havupuun pihka, joka on puhdistettu kuumentamalla jolloin kevyemmät yhdisteet haihtuvat

harus /hˈarus/ (n)
maneō
  rikin osa; mastoa aluksen pituussuunnassa tukeva köysi, vaijeri tms.

harva /hˈarva/ (adj)
gracilis
  sellainen, joka ei ole tiheä, taaja t. tuuhea

harvemmin /hˈarvemmɪn/ (adv)
rārē
  Vertailumuoto, komparatiivi sanasta harvoin.

harventua /hˈarventˌua/ (v)
gracilis
  muuttua harvemmaksi

harvesteri /hˈarvestˌerɪ/ (n)
messor
  puunkorjuuseen suunniteltu metsätraktori

harvinainen /hˈarvɪnˌainen/ (adj)
rarus
  sellainen, jota ei esiinny paljoa tai tapahdu usein, harvoin tavattava tai tapahtuva; erikoinen

harvoin /hˈarvoin/ (adv)
raro, rārē
  vain joskus, hyvin harvakseltaan

hasselpähkinä /hˈasselpˌæhkɪnæ/ (n)
corylus
  koivukasvien heimoon kuuluva pähkinäpensas (Corylus avellana)
abellana
  sen hedelmästä eli pähkinä

hatara /hˈatara/ (adj)
fragilis
  heikko, ei tukeva
debilis
  heikko, puutteellinen

hattu /hˈatːu/ (n)
galerum
  huovasta tai muusta jäykästä materiaalista valmistettu, tavallisesti vuorilla varustettu päähine

haudata /hˈaudata/ (v)
humō
  laskea kuollut hautaan
  kätkeä, piilottaa maahan

hauislihas /hˈauɪslɪhas/ (n)
musculus biceps brachii
  hauis, kaksipäinen olkalihas, yksi käden lihaksista

hauki /hˈaukɪ/ (n)
lucius
  pohjoisella pallonpuoliskolla esiintyvä, Suomessa koko maan sisävesissä ja rannikkoalueilla elävä petokalalaji

haukka /hˈaukːa/ (n)
falco, accipiter
  keskikokoinen tai pieni päiväpetolintu (). Heimossa on sukuja: Buteo, Circus, Accipiter ja Pernis.

haukkua /hˈaukːua/ (v)
latro
  pitää koiralle, ketulle tai naalille ominaista katkonaista ääntelyä

haukottelu /hˈaukotːˌelu/ (n)
oscitātiō
  haukotteleminen

haukotus /hˈaukotus/ (n)
oscitātiō
  väsymykseen tai kyllästymiseen yhdistetty refleksi, joka pakottaa syvään hengitykseen suun kautta

hauras /hˈauras/ (adj)
fragilis
  helposti mureneva t. murtuva

hauraus /hˈauraus/ (n)
fragilitās
  se, että on hauras

hauska /hˈauska/ (adj)
mundus
  miellyttävä, mukava, kiva

hauskanpito /hˈauskampˌito/ (n)
lūdus
  osallistuminen huveihin

hauta /hˈauta/ (n)
bustum
  paikka, johon kuolleen ruumis sijoitetaan, viimeinen leposija

hautajaiset /hˈautajˌaiset/ (n)
fūnus
  muistoseremonia, jossa kuolleen ihmisen muistoksi pidetään yleensä puheita, ja jossa kuollut lasketaan hautaan

hautakirjoitus /hˈautakˌirjoitus/ (n)
titulus
  hautakiveen, muistomerkkiin tai suurempaan monumenttiin kirjattu teksti, muistosanat kuolleelle ihmiselle

hautakivi /hˈautakˌivɪ/ (n)
lapis
  haudalle pystytettävä muistomerkki, johon kaiverretaan esimerkiksi vainajan nimi, syntymä- ja kuolinaika

hautamuistomerkki /hˈautamwˌistomˌerkːɪ/ (n)
lapillus
  haudalle pystytetty kivi tai muu muistomerkki

hautausmaa /hˈautausmaː/ (n)
coemoeterium
  paikka jonne vainajat haudataan maahan kaivettuun kuoppaan tai tuhkattujen ruumiiden tuhkat sirotellaan

hautaustoimisto /hˈautaustˌoimɪsto/ (n)
redemptor
  hautausmenojen palveluita tarjoava yritys, jonka palveluihin kuuluvat arkkujen myynti, ruumiiden palsamointi ja hautaaminen tai tuhkaus, mutta myös hautausseremonian suunnittelu ja toteutus

hautausurakoitsija /hˈautausˌurakˌoitsɪja/ (n)
libitinarius
  hautaustoimiston omistaja tai hoitaja, vainajien hautajaisjärjestelyistä vastaava yrittäjä

hautoa /hˈautoa/ (v)
fōmentum
  pitää esim. lämmön tai kosteuden alaisena

havaiji /hˈavaijɪ/ (n)
Havaiana
  Havaijilla puhuttava austronesialainen kieli, Sanalista

havaijilainen /hˈavaijɪlˌainen/ (adj)
Havaiana
  Havaijilta peräisin oleva, Havaijiin liittyvä

havaijilainen /hˈavaijɪlˌainen/ (n)
Havaiana
  pysyvästi Havaijilla asuva henkilö, Havaijin asukas

havainnoida /hˈavainnˌoida/ (v)
animadverto
  tehdä havaintoja

havainnoija /hˈavainnˌoija/ (n)
contemplātor
  henkilö, joka havainnoi

havainnollistaa /hˈavainnˌollɪstaː/ (v)
demonstro
  selittää esimerkein

havainto /hˈavainto/ (n)
animadversiō
  havaitsemisen tulos, ympäristön tilasta tehty mittaus tai aistinvarainen tulkinta

havaita /hˈavaita/ (v)
dētegō
  tulla tietoiseksi jostain seikasta, huomata, panna merkille, tehdä näköhavainto

haveri /hˈaverɪ/ (n)
damnum
  vesiliikenteessä tapahtunut onnettomuus

havupuu /hˈavupuː/ (n)
abiēs
  puukasvi, jonka lehdet ovat pieniä ohuita neulanmuotoisia neulasia

hedelmä /hˈedelmæ/ (n)
fructus, frux
  kasvin tulevien siementen suojaksi hedelmöityksen jälkeen sikiäimestä kasvava muodostuma. Hedelmien tarkoituksena on myös siementen leviämisen edistäminen

hedelmällinen /hˈedelmˌællɪnen/ (adj)
ferax
  joka tuottaa hyvin satoa

hedelmätarha /hˈedelmætˌarha/ (n)
pōmārium
  hedelmänviljelyyn tarkoitettu puutarha tai puutarhan osa

hedelmättömyys /hˈedelmˌætːømyːs/ (n)
infertilitas
  se, että on hedelmätön

hedelmätön /hˈedelmætøn/ (adj)
cassa
  sellainen, jossa ei ole hedelmiä
sterilis
  steriili, lisääntymiskyvytön
infructuōsus
  hedelmää tuottamaton

hedelmöittyminen /hˈedelmˌøitːymɪnen/ (n)
conceptio
  (eläintiede) tapahtuma, jossa siittiö ja munasolu yhtyvät hedelmöitetyksi munasoluksi eli tsygootiksi

hedelmöittää /hˈedelmˌøitːæː/ (v)
gravidō
  saada aikaan hedelmöitys

heeros /hˈeːros/ (n)
hērōis
  tarusankari, puolijumala

heetti /hˈeːtːɪ/ (n)
Hethaei
  henkilö, joka on kansallisuudeltaan heettiläinen

hehkua /hˈehkua/ (v)
candeo
  säteillä valoa ja lämpöä

hehkulamppu /hˈehkulˌampːu/ (n)
ampulla
  sähkölamppu, jonka valaisevana osana on sähkövirralla hehkuvaksi kuumentuva hehkulanka

hehkulanka /hˈehkulˌaŋka/ (n)
fibra
  hehkulampussa tai elektroniputkessa oleva, yleensä volframinen vastuslanka, jonka sen läpi kulkeva virta kuumentaa hehkuvaksi

hehtaari /hˈehtaːrɪ/ (n)
hectarium
  pinta-alan mitta, 100×100 metrin ala tai 10000 m²

heijastaa /hˈeijastaː/ (v)
fructus
  taittaa valonsäde kohti valon lähdettä
iacere
  suunnata valoa jollekin pinnalle esimerkiksi piirtoheittimen tai diaprojektorin avulla

heijastus /hˈeijastus/ (n)
effigies
  kuva, joka syntyy kun jostakin heijastuu valoa

heikentyä /hˈeikentˌyæ/ (v)
infirmor
  tulla heikoksi tai heikommaksi

heikentää /hˈeikentæː/ (v)
debilito
  tehdä tai saattaa heikoksi tai entistään heikommaksi

heikko /hˈeikːo/ (adj)
debilis
  joka ei jaksa, voimaton; voimaltaan tai teholtaan matala

heikkolaatuinen /hˈeikːolˌaːtwɪnen/ (adj)
egens
  sellainen, jonka laatu on heikko

heikkous /hˈeikːous/ (n)
infirmitas
  heikkokuntoisuus, heikkovoimaisuus
  jollekin henkilölle ominainen alttius mieliteoille

heikosti /hˈeikostɪ/ (adv)
facile
  heikolla tavalla

heila /hˈeila/ (n)
corculum
  tyttö- tai poikaystävä, seurustelukumppani

heilua /hˈeilua/ (v)
vacillō
  liikkua edestakaisin
moror
  oleilla, kuluttaa aikaa

heimo /hˈeimo/ (n)
tribus
  ihmisyhteisö, jolla on löyhä yhteinen identiteetti, mutta ei poliittista hierarkiaa tai keskitettyä valtajärjestelmää. Jäsenyys syntyy sukulaissuhteiden mukaan, eikä periytyvää johtajuutta ole.

heinä /hˈeinæ/ (n)
grāmen
  jokin yksisirkkaisten heimoon Poaceae kuuluva heinäkasvi
faenum
  niitetty ja kuivattu heinäkasvien ja joidenkin muiden ruohovartisten kasvien kasvismassa

heinäkuu /hˈeinækuː/ (n)
Iulius
  vuoden seitsemäs kuukausi, kuukausi kesäkuun ja elokuun välissä

heinäsirkka /hˈeinæsˌirkːa/ (n)
locusta
  suorasiipinen hyönteinen (Caelifera). Heinäsirkalla on kapeat etusiivet, jotka lepoasennossa peittävät kokoon taipuneet lenninsiivet, ja suuret hyppyjaloiksi erikoistuneet takajalat. Suomessa heinäsirkkoja on tavattu liki 30 lajia.

heisi /hˈeisɪ/ (n)
viburnum
  mikä tahansa Viburnum-suvun pensaskasveista

heitteillä /hˈeitːeillæ/ (adv)
neglectus
  (yleensä sanan olla kanssa) hoitoa, huolenpitoa vailla

heittiö /hˈeitːɪø/ (n)
carnifex
  kunniaton tai moraaliton henkilö

heitto /hˈeitːo/ (n)
iactus
  heittämisen teko

heittomerkki /hˈeitːomˌerkːɪ/ (n)
apostrophus
  symboli ', taikka sitten ’, jolla korvataan sanoista pois jätettyjä eli heitettyjä kirjaimia tai sitä käytetään kieliopillisena erottimena

heittää /hˈeitːæː/ (v)
iacere
  antaa kättä heilauttamalla vauhtia siinä olevalle kappaleelle, ja laskea se vapaaseen liikkeeseen ilman halki, singota; pitää jtk heiton tai heitetyn esineen kohteena

heittää menemään /hˈeitːæː mˈenemæːn/ (v)
abiciō
  heittää pois, hävittää, luopua omistusoikeudesta

heittää pois /hˈeitːæː pˈois/ (v)
abiciō
  hävittää, luopua omistusoikeudesta

heksadesimaali /hˈeksadˌesɪmˌaːlɪ/ (n)
sedecimalis
  16-kantaisen lukujärjestelmän mukainen luku

heksametri /hˈeksamˌetrɪ/ (n)
hexameter
  säe, joka koostuu kuudesta runojalasta

hektinen /hˈektɪnen/ (adj)
commotus
  kiireinen, kiihkeä, nopeatahtinen, kuumeinen, rauhaton, maaninen, levoton

helikopteri /hˈelɪkˌopterɪ/ (n)
helicopterus, helicopterum
  ilma-alus, joka lentää yhden tai useamman pitkistä lavoista koostuvan roottorin kannattamana; lennon vakauttamiseksi peräpäässä on pienempi roottori

heliotrooppi /hˈelɪˌotroːpːɪ/ (n)
heliotropium
  -suvun lemmikkikasvi
  vihreä ja punapilkkuinen kvartsin laji

helistin /hˈelɪstɪn/ (n)
crepundia
  lelu jota heiluttamalla kuuluu helisevä ääni

helium /hˈelium/ (n)
helium
  kevyin jalokaasuihin kuuluva alkuaine

helleeni /hˈelleːnɪ/ (n)
Hellēn
  antiikin kreikkalainen

hellittämätön /hˈellɪtːˌæmætøn/ (adj)
perseverans
  sellainen joka ei hellitä, ei anna periksi, ei jätä sikseen; itsepintainen, sitkeä

hellittää /hˈellɪtːæː/ (v)
labefacio
  löysätä, irrottaa

hellä /hˈellæ/ (adj)
tener
  lempeä, herkkä

helmi /hˈelmɪ/ (n)
margarita, unio
  helmisimpukan muodostama helmiäispallo, aito helmi

helmikana /hˈelmɪkˌana/ (n)
faraona
  ulkonäkönsä perusteella nimensä saanut kanalintulaji ()

helmikuu /hˈelmɪkuː/ (n)
Februarius
  vuoden toinen kuukausi, kuukausi tammikuun ja maaliskuun välissä

helminauha /hˈelmɪnˌauha/ (n)
collare
  lankaan pujotetuista rei’itetyistä helmistä valmistettu, tavallisesti kaulassa pidettävä koru

helmitaulu /hˈelmɪtˌaulu/ (n)
abacus
  laskemisen apuväline, jossa rei’itettyjä helmiä voidaan liu’uttaa tankoja pitkin

helpottaa /hˈelpotːaː/ (v)
relevō
  lieventää (esim. kivun) haittavaikutuksia; tehdä siedettävämmäksi
habilitas
  tehdä helpommaksi

helppo /hˈelpːo/ (adj)
facilis
  joka ei tuota vaikeuksia, yksinkertainen ymmärtää, ei työläs, ei vaikea

heltta /hˈeltːa/ (n)
crista
  kanalinnuilla päälaella ja alaleuoissa roikkuva höyhenetön ihopoimu
lamella
  helttasienten itiöiden kehittymispesäke

helvetti /hˈelvetːɪ/ (n)
gehenna
  tuonela, manala, kadotus; useiden eri uskontojen mukaan paikka, jossa maanpäällisessä elämässään pahaa tehneet kärsivät kuolemansa jälkeen

hematologia /hˈematˌoloɡˌia/ (n)
haematologia
  sisätautien toimialaan kuuluva erikoisala, joka tutkii ja hoitaa veritauteja

hemlokki /hˈemlokːɪ/ (n)
cicūta
  jokin hemlokkien () sukuun kuuluva havupuu(laji)

hemmotella /hˈemmotella/ (v)
mōrigerō
  tarjota toiselle liikaa materiaa, valinnanvaraa; antaa kaikki mitä yksilö sattuu haluamaan, toteuttaa kaikki yksilön toiveet

hemppo /hˈempːo/ (n)
Acanthis cannabina
  , Suomessakin pesivä siemeniä syövä peippoihin kuuluva varpuslintu

hengellinen /hˈeŋŋellɪnen/ (adj)
spiritualis
  sellainen (tavallisesti aineeton), joka liittyy uskontoon tai henkimaailmaan

hengenvaarallinen /hˈeŋŋenvˌaːrallɪnen/ (adj)
perīculōsus
  sellainen, joka saattaa aiheuttaa kuoleman

hengittää /hˈeŋŋɪtːæː/ (v)
spirare
  ottaa toistuvasti ilmaa sisään keuhkoihin ja puhaltaa ilma ulos, tarkoituksena hapen talteen ottaminen ilmasta hengittävälle eliölle

henki /hˈeŋkɪ/ (n)
anima
  hengitys; hengitettävä ilma
vita
  elämä
animus
  tunnelma, ilmapiiri
spiritus
  henkiolento

henkilö /hˈeŋkɪlø/ (n)
homo
  joku tietty tai tuntematon ihminen

henkilöauto /hˈeŋkɪløˌauto/ (n)
automobilis
  pienehkö auto, joka on tarkoitettu ihmisten kuljettamiseen ja johon yleensä mahtuu 4-6 henkilöä

henkilökohtainen /hˈeŋkɪløkˌohtainen/ (n)
proprius
  sellainen, joka on erityisesti henkilölle osoitettu

henkilökohtaisesti /hˈeŋkɪløkˌohtaisˌestɪ/ (adv)
personaliter
  itsestä puhuen
  henkilökohtaisella tavalla
in personam
  ilmaisee, että tekee jotakin itse

henkilöllisyys /hˈeŋkɪlˌøllɪsyːs/ (n)
identitas
  se, kuka jokin on; henkilön määrittävät ominaisuudet

henkilöys /hˈeŋkɪløys/ (n)
identitas
  se, että on henkilö; henkilönä oleminen
  henkilöllisyys

henkirikos /hˈeŋkɪrɪkos/ (n)
homicidium
  ihmisen elämään kohdistuva rikos; ihmisen kuolemaan johtava rikos

henkitorvi /hˈeŋkɪtˌorvɪ/ (n)
trachea, trachia
  kaulassa oleva putkimainen elin, joka yhdistää kurkunpään ja keuhkot

henkivartija /hˈeŋkɪvˌartɪja/ (n)
satelles
  henkilö, joka työkseen suojelee jonkun muun henkeä

hepatiitti /hˈepatˌiːtːɪ/ (n)
hepatitis
  maksatulehdus

heppa /hˈepːa/ (n)
gē
  hevonen

heppu /hˈepːu/ (n)
mentula
  (yleensä miespuolinen) henkilö

heprea /hˈeprea/ (n)
hebraeus
  pääasiassa Israelissa puhuttava seemiläinen kieli (kielitunnus: he) (sanalista)

hepreaksi /hˈepreˌaksɪ/ (adv)
hebraea
  heprean kielellä, heprean kielelle

heprealainen /hˈeprealˌainen/ (adj)
hebraea
  Heprean kielestä peräisin oleva tai siihen liittyvä.

heprealainen /hˈeprealˌainen/ (n)
hebraea
  Aabrahamista, Iisakista ja Jaakobista polveutuvan seemiläisen kansan jäsen tai jälkeläinen

hera /hˈera/ (n)
serum
  maitohera, maidosta rasvan ja juustoaineen erottamisen jälkeen jäävä neste

herbaario /hˈerbaːrˌio/ (n)
herbārium
  kasvikokoelma; tyypillisesti litteiksi kuivattuja kasveja paperiarkeille kiinnitettyinä

hereettinen /hˈereːtːɪnen/ (adj)
haereseus
  harhaoppinen

hereillä /hˈereillæ/ (adv)
vigil
  ei unessa, eikä horroksissa, valveilla

heresia /hˈeresˌia/ (n)
haeresis
  harhaoppi, harhaoppisuus, kerettiläisyys

herhiläinen /hˈerhɪlˌæinen/ (n)
crabro
  herhiläisten sukuun kuuluva -laji tai sen yksilö
  mikä tahansa herhiläisten -sukuun kuuluva yhteiskunta-ampiaisten laji tai sellaisen yksilö

herkkusieni /hˈerkːusˌienɪ/ (n)
Agaricus campestris
  viljelyherkkusieni, helttasieniin kuuluva ravinnoksi viljelty sieni (Agaricus bisporus). Tämä maailman suosituin herkkusienilaji löytyi eteläeurooppalaisesta luonnosta ja sitä alettiin tuottaa hallituissa oloissa 1700-luvulla. Muitakin herkkusienilajikkeita viljellään. Viljeltyjen herkkusienten lisäksi Suomessa tunnetaan parikymmentä luonnossa kasvavaa lajia.

herkkähermoisuus /hˈerkːæhˌermoisuːs/ (n)
fastīdium
  se, että on herkkähermoinen

herkkäuskoinen /hˈerkːæˌuskoinen/ (adj)
crēdulus
  liian luottavainen, nenästä vedettävä, sinisilmäinen, naiivi

herkullinen /hˈerkullɪnen/ (adj)
sapidus
  hyvältä maistuva, maukas

herkutella /hˈerkutella/ (v)
pulmentum
  syödä hyvää ruokaa

hermeneutiikka /hˈermenˌeutɪːkːa/ (n)
hermeneutica
  teoria tulkinnasta

hermo /hˈermo/ (n)
nervus
  hermoimpulssien kulkuväylänä toimiva lankamainen elin

hermosto /hˈermosto/ (n)
systēma nervōsum
  monisoluisen eliön hermosoluihin perustuva tiedonvälitys- ja säätelyjärjestelmä

hermostunut /hˈermostunut/ (adj)
trepidus
  jännittynyt, levoton, huolestunut

herne /hˈerne/ (n)
pisum
  palkoja kasvattava viljelykasvi papujen ohella ()
  yksittäinen herneen syötävä siemen palon sisällä

herneluu /hˈerneluː/ (n)
os pisiform
  pieni pyöreähkö luu ranteessa, pikkusormen puolella

heroiini /hˈeroˌiːnɪ/ (n)
heroinum
  opioideihin kuuluva päihde, voimakas ja addiktoiva jauhemainen huume

herra /hˈerra/ (n)
dominus
  Kohtelias puhuttelu miehelle, käytetään sukunimen edellä. Lyhenne hra.
  hallitsija, isäntä

herrasmies /hˈerrasmies/ (n)
eques
  hieno, hyväkäytöksinen ja usein myös hyvin pukeutunut mies

hertsi /hˈertsɪ/ (n)
hertz
  taajuuden SI-yksikkö (tunnus Hz)

hertta /hˈertːa/ (n)
cordia
  tavallisen korttipakan maa, symboli punainen sydän, ♥

herttua /hˈertːua/ (n)
dux
  eräs korkea aatelisarvo, eräiden kuningasperheiden lapsille myönnettävä arvo

herttuakunta /hˈertːuakˌunta/ (n)
ducatum
  herttuan tai herttuattaren hallitsema maa-alue, läänitys tai valtakunta

herttuatar /hˈertːuatar/ (n)
dux
  herttuan puoliso; nainen, jolla on herttuan aatelisarvo

herukka /hˈerukːa/ (n)
ribes
  -sukuun kuuluvia kasveja, jotka tunnetaan marjapensaina; mustaherukka, punaherukka, valkoherukka

herättää /hˈerætːæː/ (v)
excito
  lopettaa toisen nukkuminen, saada hereille

herätä /hˈerætæ/ (v)
evigilo
  keskeyttää tai lopettaa nukkuminen kokonaan; nukahtamisen vastakohta
  havahtua huomaamaan jotakin

hetero /hˈetero/ (n)
dīrectus
  heteroseksuaali

heterogeeninen /hˈeteroɡˌeːnɪnen/ (adj)
heterogeneus
  epäyhtenäinen, sekakoosteinen

heti /hˈetɪ/ (adv)
statim
  välittömästi, viipymättä, viivyttelemättä

hetki /hˈetkɪ/ (n)
temporis momentum
  lyhyt mitattavissa oleva aika

hetsku /hˈetsku/ (n)
dīrectus
  hetero

hevonen /hˈevonen/ (n)
equus, caballus
  ratsastukseen ja vetojuhdaksi kesytetty nisäkäs (Equus caballus), luonnossa laumoissa elävä kavioeläin, joka on kasvissyöjä
caballus, equus
  yksi telinevoimistelussa käytettävistä voimistelutelineistä

hevosenkenkä /hˈevosˌeŋkeŋkæ/ (n)
ferrum equorum
  hevosen kavioon naulattava metallinen suojus, joka suojaa kaviota kulumiselta

hevospaarma /hˈevospˌaːrma/ (n)
tabānus
  (eläintiede) yleinen paarmalaji

hevostalli /hˈevostˌallɪ/ (n)
equile
  rakennus, jossa pidetään hevosia

hevosvoima /hˈevosvˌoima/ (n)
equipotentia
  vanha tehon mittayksikkö, jota on käytetty etenkin ajoneuvoista puhuttaessa. Yksi hevosvoima on teho, jolla pystyy nostamaan 75 kilogramman massan nopeudella 1 metriä sekunnissa. Hevosvoima on 0,736 kilowattia (kW). Hevosvoiman suomenkielinen lyhenne on hv.

hidas /hˈidas/ (adj)
lentus
  pienellä vauhdilla liikkuva tai tapahtuva

hieho /hˈieho/ (n)
iūnix
  sukukypsä lehmä, joka ei ole vielä kertaakaan poikinut

hiekka /hˈiekːa/ (n)
arena, harena
  hienojakoinen, kivien rapautuessa muodostuva maalaji

hiekkainen /hˈiekːainen/ (adj)
harēnōsus
  jokin alue, esine tai asia, jossa on paljon hiekkaa

hiekkalaatikko /hˈiekːalˌaːtɪkːo/ (n)
arenarium
  hiekalla täytetty lasten leikkipaikka
  ohjelmalle eristetty ympäristö, jossa sen suoritus ei voi vaikuttaa isäntäkoneen muun ohjelmiston toimintaan

hiekkaranta /hˈiekːarˌanta/ (n)
acta
  irtohiekan peittämä ranta, hiekka-alue meren tai järven lähellä

hiekoittaa /hˈiekoitːaː/ (v)
arēna
  levittää hiekkaa tai soraa liukkauden torjumiseksi

hieman /hˈieman/ (adv)
paulum
  vähän, pikkuisen

hieno /hˈieno/ (adj)
lautus
  miellyttävän näköinen tai kuuloinen, miellyttävän oloinen
tenuis
  ohut, kapea, hienorakenteinen, pienirakeinen

hienosti /hˈienostɪ/ (adv)
pulcher
  hyvin

hienostunut /hˈienostunut/ (n)
urbānus
  hieno, kehittynyt, kultivoitunut; elegantti, hyvää makua ilmentävä

hieraattinen /hˈieraːtːɪnen/ (adj)
hieraticus
  pappeihin liittyvä, papillinen

hierarkia /hˈierarkˌia/ (n)
hierarchia
  moniasteinen arvojärjestelmän asteikko, joka suppenee huippua kohti

hieroa /hˈieroa/ (v)
frīcō
  hangata raajoilla painaen

hieroja /hˈieroja/ (n)
trāctātor
  henkilö, joka hieroo ihmisten lihaksia

hieronta /hˈieronta/ (n)
frictio
  hoitotarkoituksessa suoritettavaa pehmeisiin kudoksiin kohdistuvaa liikkuvaa painamista, joka tapahtuu sivelyjen, hankausten, pusertelujen ja erilaisten taputusten muodossa

hiha /hˈiha/ (n)
manica
  vaatteen osa, joka peittää käsivarren osittain tai kokonaan

hihna /hˈihna/ (n)
lorum
  tasalevyinen, tyyppillisesti nahasta tai kumista valmistettu, nauha

hiili /hˈiːlɪ/ (n)
carbonium
  epämetalleihin kuuluva alkuaine, jonka kemiallinen merkki on C; hiilellä on useita allotrooppisia muotoja perusmuodon ohessa: timantti, fullereeni, grafeeni, grafiitti, nanoputki ja lisää on odotettavissa

hiilidioksidi /hˈiːlɪdɪˌoksɪdɪ/ (n)
carbonii dioxidum
  hiilihapon anhydridi, ilmaa raskaampi kaasu, jota muodostuu palamisen yhteydessä, CO₂

hiilimonoksidi /hˈiːlɪmonˌoksɪdɪ/ (n)
monoxeidium carbonicum
  häkä, CO

hiilivety /hˈiːlɪvˌety/ (n)
hydrocarboneum
  hiilestä ja vedystä koostuva orgaaninen yhdiste, joka palaa hyvin ja vapauttaa runsaasti energiaa, minkä vuoksi käytetään laajasti polttoaineena

hiillostaa /hˈiːllostaː/ (v)
transenna
  painostaa kysymyksillä

hiiltyä /hˈiːltyæ/ (v)
vapor
  suuttua

hiippailla /hˈiːpːailla/ (v)
ambulatio
  kävellä mahdollisimman äänettömästi, hiiviskellä, hiiveksiä

hiippakunta /hˈiːpːakˌunta/ (n)
diocesis
  piispan johtama hallintoalue kirkossa

hiirenloukku /hˈiːrenlˌoukːu/ (n)
mūscipula
  hiirien pyydystämiseen ja tappamiseen tarkoitettu, tavallisesti laukaisimen ja jousen avulla toimiva yksinkertainen laite

hiiri /hˈiːrɪ/ (n)
mus#Latina, mus
  moni varsinaisten rottien ja hiirien alalahkoon () kuuluvista rottaeläinten lajeista tai sellaisen yksilö
mus
  kämmenen alla pöydällä liikuteltava tietokoneen osoitinlaite

hiisi /hˈiːsɪ/ (n)
cobalus
  fantasiakirjallisuudessa esiintyvä menninkäismäinen olento

hiiva /hˈiːva/ (n)
fermentum
  yleisnimi runsaalle joukolle erilaisia hiivasieniä
  leivinhiiva (), taikinaan lisättävä kohotusaine joka käyttää ravintonaan taikinan hiilihydraatteja ja tuottaa kaasua joka saa aikaan taikinan kohoamisen ja muuttumisen kuohkeaksi. Voidaan käyttää myös kiljun ja kotiviinin valmistukseen.

hiivasienitulehdus /hˈiːvasˌienɪtulˌehdus/ (n)
gadrium
  -hiivasienen aiheuttama tulehdus.

hiki /hˈikɪ/ (n)
sudor
  pienten hikirauhasten erite, neste jota kuumuudessa leviää ihon pintaan

hikka /hˈikːa/ (n)
singultus
  nikotus, tahdoton toistuva pallean nopea lihassupistus ja siitä seuraava ääni

hikoilu /hˈikoilu/ (n)
sudor
  se, että hikoilee; hien esiintyminen iholla, erityisesti kainaloissa

hila /hˈila/ (n)
cancellus
  elektroniputken tai kanavatransistorin ohjauselektrodi

hiljainen /hˈiljainen/ (adj)
silens
  sellainen, joka ei puhu paljoa, vähäpuheinen, lähes puhumaton
  sellainen, joka ei aiheuta paljoa hälyä, jonka aiheuttama ääni on tasoltaan matala; vähä-ääninen, hiiskumaton, äänetön
  sellainen, jossa ei tapahdu juuri mitään

hiljainen hetki /hˈiljainen hˈetkɪ/ (n)
albus
  tauko keskustelussa, liikenteessä tms.

hiljaisesti /hˈiljaisˌestɪ/ (adv)
silenter
  hiljaisella äänellä, äänettömästi

hiljaisuus /hˈiljaisuːs/ (n)
silentium
  äänen puute

hiljattain /hˈiljatːain/ (adv)
nūper
  vähän aikaa sitten

hilleri /hˈillerɪ/ (n)
mustella
  eräs eurooppalainen näätäeläin (Mustela putorius)

hillitön /hˈillɪtøn/ (adj)
licens
  hillitsemätön, kontrolloimaton, pidäkkeetön

hilpari /hˈilparɪ/ (n)
hallebarda
  kahden käden ase, jossa sauvan päässä on terävä kärki sekä kirves ja sen toisella puolella piikki tai koukku

hilse /hˈilse/ (n)
furfur
  ihosta, erityisesti päänahasta irtoavat kuolleet ihosolut

himo /hˈimo/ (n)
cupido
  kiihkeä halu saada jotain

himoita /hˈimoita/ (v)
cupio
  haluta kiihkeästi

himokas /hˈimokas/ (adj)
cupdius
  himoa tunteva

hindulaisuus /hˈindulˌaisuːs/ (n)
Hinduismus
  Intiasta peräisin oleva ryhmä uskontoja

hinkalo /hˈiŋkalo/ (n)
cumera
  (maatalous) suuremmasta säilytystilasta seinämillä rajattu viljan säilytystila; kellarista rajattu osa.

hinnoitella /hˈinnoitella/ (v)
aestimō
  määrittää tuotteelle tai palvelulle hinta

hinta /hˈinta/ (n)
pretium
  se, mitä joku on valmis maksamaan, hyödykkeen arvo markkinoilla

hintakupla /hˈintakˌupla/ (n)
bulla
  ilmiö, jossa jonkin hyödykkeen, erityisesti asunnon, tontin tai sijoitushyödykkeen, arvostus on noussut ja hinta sen mukana korkealle ja kestämättömälle tasolle

hintti /hˈintːɪ/ (n)
alfa
  homoseksuaalinen mies

hioa /hˈioa/ (v)
acuō
  silottaa jnk pintaa

hiomakivi /hˈiomˌakɪvɪ/ (n)
cōs
  hiomiseen käytettävä kivi, kovasin

hipelöidä /hˈipelˌøidæ/ (v)
digitus
  kosketella hyppysillä
depsō
  kosketella lähentelevästi

hippa /hˈipːa/ (n)
hoc
  hippaleikin leikkijä, jonka tehtävä on ottaa muita kiinni

hippaleikki /hˈipːalˌeikːɪ/ (n)
hoc
  lasten leikki, jossa hippana oleva leikkijä yrittää saada muita leikkijöitä kiinni; kiinni jääneestä tulee vuorostaan hippa

hirmulisko /hˈirmulˌisko/ (n)
dinosaurus
  mesotsooisella maailmankaudella elänyt monimuotoinen matelijoiden ryhmä

hirnahdus /hˈirnahdus/ (n)
hinnītus
  hirnahtaminen; siitä kuuluva ääni

hirnua /hˈirnua/ (v)
hinnire
  pitää hevosen ääntä

hirnunta /hˈirnunta/ (n)
hinnītus
  hirnuminen

hirsi /hˈirsɪ/ (n)
cala
  kaadetun puun jykevähkö runko, luokiteltu puutavaralaji

hirsipuu /hˈirsɪpuː/ (n)
arbor, gabalus
  rakennelma, joka on tehtyihmisten hirttämistä varten

hirssi /hˈirssɪ/ (n)
milium
  eräitä heinäkasvien heimon viljoja

hirtto /hˈirtːo/ (n)
pendulus
  tappaminen hirsipuuhun kiinnitetyn hirttoköyden varaan laskemalla

hirttosilmukka /hˈirtːosˌilmukːa/ (n)
laqueus
  mihin tahansa naruun tai hirttoköyteen tehdyn hirttosolmun silmukka

hirttäytyä /hˈirtːæytˌyæ/ (v)
pendeō
  tehdä itsemurha hirttämällä itsensä

hirttää /hˈirtːæː/ (v)
pendeō
  teloittaa ripustamalla kaulastaan köyteen, jolloin teloitettava kuristuu tai kuolee niskan katkeamiseen köyden varaan pudotettaessa

hirvi /hˈirvɪ/ (n)
alces
  pohjoisella pallonpuoliskolla elävä märehtijöihin lukeutuva maapallon suurin hirvieläin ()

hirvieläimet /hˈirvielˌæimet/ (n)
cerva
  eräs sorkkaeläinten lahkoon kuuluva nisäkkäiden heimo ()

hirvieläin /hˈirvielæin/ (n)
cerva
  mikä tahansa hirvieläinten heimoon () kuuluva sorkkaeläinten laji tai semmoisen yksilö

hirviö /hˈirvɪø/ (n)
bestia
  taruolento, jota pidetään pelottavana ja vaarallisena

hissi /hˈissɪ/ (n)
teleferica
  laite, joka nostaa tai laskee henkilön tai tavaran tasosta toiseen

historia /hˈistorˌia/ (n)
historia
  menneisyys, menneisyyttä kokonaisuudessaan koskeva ilmaisu

historiallinen /hˈistorɪˌallɪnen/ (adj)
historicus
  historiaan liittyvä

historioitsija /hˈistorɪˌoitsɪja/ (n)
historicus
  historian tapahtumista kirjoittava henkilö, historiankirjoittaja

hitaasti /hˈitaːstɪ/ (adv)
lente
  vähäisellä nopeudella

hitaus /hˈitaus/ (n)
lentitudo
  hidas toiminta ominaisuutena

hitti /hˈitːɪ/ (n)
carmen populare
  suosittu musiikkikappale, joka usein saavuttaa nopeasti suosion

hiukka /hˈiukːa/ (n)
vellico
  hyvin pieni määrä; hitunen, rahtunen, hiukkanen

hiukkanen /hˈiukːanen/ (n)
particula
  aineosanen, esim. atomi, elektroni tai neutroni

hiukkaskiihdytin /hˈiukːaskˌiːhdytɪn/ (n)
particularum acceleratorium
  hiukkasfysiikan tutkimuksessa käytettävä laite, joka sähkökentän avulla kiihdyttää ja magneettikentän avulla suuntaa sähköisesti varautuneita hiukkasia tarkoituksena törmäyttää niitä vastakkaisista suunnista toisiinsa alkeishiukkasten havaitsemiseksi

hius /hˈius/ (n)
crinis
  ihmisen päälaella kasvava yksittäinen karva, yksi tukan muodostavien hiusten joukossa; yhdysosana myös kuvaannollisessa merkityksessä

hivellä /hˈivellæ/ (v)
dēlicium
  hyväillä; silitellä lempeästi

hohde /hˈohde/ (n)
antecedo
  hohtamisesta aiheutuva näköhavainto

hoikka /hˈoikːa/ (adj)
gracilis
  vartaloltaan sopusuhtainen tai laiha; keskimääräistä kapeampi

hoitaa /hˈoitaː/ (v)
curo
  pitää huolta jostakuta/jostakin
  parantaa sairaus

hoitaja /hˈoitaja/ (n)
administrator
  joku joka hoitaa jotain tointa
alō
  eräs terveydenhoitoalan työntekijä, sairaanhoitaja, terveydenhoitaja

hoito /hˈoito/ (n)
curatio
  terveydentilan ylläpitäminen

hoksata /hˈoksata/ (v)
rāmulus
  oivaltaa

hollanniksi /hˈollannˌiksɪ/ (adv)
batavice
  hollannin kielellä, hollannin kielelle

hollanti /hˈollantɪ/ (n)
batavice
  (kielitiede) hollannin kieli (kielitunnus: nl), Alankomaiden virallinen kieli. Sanalista

hollantilainen /hˈollantɪlˌainen/ (adj)
batavicus
  Alankomaista peräisin oleva tai Alankomaihin liittyvä

holmium /hˈolmium/ (n)
holmium
  eräs alkuaine (tunnus Ho)

holokausti /hˈolokˌaustɪ/ (n)
holocaustoma
  juutalaisten massasurma toisen maailmansodan aikaan

holtiton /hˈoltɪton/ (adj)
incautus
  varomaton, piittaamaton, huolimaton
laxus
  pidoton, väljä, löysä

holvata /hˈolvata/ (v)
camaro
  rakentaa holvi

holvi /hˈolvɪ/ (n)
camera
  (arkkitehtuuri) kahden muurin ylle ja varaan kiilamaisista kivistä, tiilistä, ja laastista rakennettu tai betonista valettu kaareva kattorakenne

home /hˈome/ (n)
aurūgō
  mikä tahansa erilaisista sienistä, joiden rihmasto muodostaa kuohkeaa massaa

homeerinen /hˈomeːrɪnen/ (adj)
homēricus
  Homeroksen aikainen, Homeroksen henkinen

homo /hˈomo/ (n)
hilaris
  homoseksuaali yleisesti, mies tai nainen

homofobia /hˈomofˌobɪa/ (n)
homophobia
  negatiivisia asenteita, tunteita ja tekoja homoseksuaaleja kohtaan; homokammo

homonymia /hˈomonˌymɪa/ (n)
homonymia
  sanojen rakenteellinen monitulkintaisuus; se että sanat ovat muodoltaan samat mutta tarkoittavat aivan eri asioita

homonyymi /hˈomonˌyːmɪ/ (n)
homonymum
  sana, joka on muodoltaan sama kuin jokin toinen, erimerkityksinen sana

homoporno /hˈomopˌorno/ (n)
pornographia
  miesten välistä seksuaalista kanssakäymistä kuvaava pornografia

homopropaganda /hˈomoprˌopaɡˌanda/ (n)
hilaris
  propaganda, jonka mukaan homoseksuaalisuus on normaalia ja positiivinen asia sekä homoseksuaaliset suhteet yhteiskunnalliselta arvoltaan yhtä arvokkaita kuin heteroseksuaaliset suhteet

homoseksuaali /hˈomosˌeksuˌaːlɪ/ (n)
homosexualis
  samaa sukupuolta olevaan seksuaalista ja tunnepohjaista vetoa tunteva henkilö

homoseksuaalinen /hˈomosˌeksuˌaːlɪnen/ (adj)
cinaedicus
  samaa sukupuolta olevaan henkilöön, miesten keskeistä tai naisten keskeistä, seksuaalista ja tunnepohjaista vetoa tunteva

homoseksuaalisuus /hˈomosˌeksuˌaːlɪsuːs/ (n)
homosexualitas
  seksuaalisen ja tunnepohjaisen mielenkiinnon kohdistuminen samaa sukupuolta olevaan

hontelo /hˈontelo/ (adj)
tenuis
  lihakseton, laiha, hyvin hoikka

hopea /hˈopea/ (n)
argentum
  metallinen aine, pehmeä valkoinen jalometalli. Hopean kemiallinen merkki on Ag.

hopeainen /hˈopeˌainen/ (adj)
argenteus
  hopeinen

hopeamitali /hˈopeˌamɪtˌalɪ/ (n)
argentum
  urheilu- ym. kilpailuissa toiseksi sijoittuneelle myönnetty palkinto

hopeinen /hˈopeinen/ (adj)
argenteus
  hopeasta valmistettu

horisontaalitaso /hˈorɪsˌontaːlˌitaso/ (n)
plana transversalia
  jokin kuvitteellisista kehon pystysuunnassa ylä- ja alaosaan jakavista tasoista

horisontti /hˈorɪsˌontːɪ/ (n)
fīniens
  näennäinen viiva, joka erottaa toisistaan maan ja taivaan jakaen näkökentän kaikki suunnat kahteen osaan: niihin, jotka kohtaavat Maan pinnan, ja niihin, jotka eivät kohtaa

horologia /hˈorolˌoɡɪa/ (n)
horologia
  ajanmittaamisen tiede

horoskooppi /hˈoroskˌoːpːɪ/ (n)
genesis
  astrologinen piirros, joka kuvaa taivaankappaleiden asentoja tietyllä hetkellä

hostata /hˈostata/ (v)
dissignātor
  tarjota palvelintilaa ja tietojärjestelmäpalveluita toisille yrityksille

hostia /hˈostɪa/ (n)
dissignātor
  siunattu roomalaiskatolinen ehtoollisleipä

hotelli /hˈotellɪ/ (n)
deversorium
  majapaikka, joka tarjoaa lyhytaikaista majoitusta, tavallisesti yöpymistä huoneessa

hotkaista /hˈotkaista/ (v)
tuburcinor
  syödä nopeasti, juurikaan pureskelematta, syödä yhdellä hotkaisulla

hottentotti /hˈotːentˌotːɪ/ (n)
Hottentotti
  khoi, eteläisessä Afrikassa elävän khoikhoi-kansan jäsen

houkutella /hˈoukutella/ (v)
pelliciō
  yrittää saada tulemaan luokse tai tekemään jotakin esim. lahjomalla
tentō
  kutsua luokseen

houkutin /hˈoukutɪn/ (n)
illecebra
  houkutteleva asia tai esine

houkuttaa /hˈoukutːaː/ (v)
abstraho
  herättää kiinnostusta, vetää puoleensa

housut /hˈousut/ (n)
bracae
  jalat ja alavartalon peittävä, kaksilahkeinen vaatekappale

hovi /hˈovɪ/ (n)
aula
  hallitsijan asunto, tilukset ja muu lähiympäristö sekä siihen kuuluva henkilökunta, hoviväki

hovisäveltäjä /hˈovɪsævˌeltæjæ/ (n)
compositor
  Laulun sanojen, eli lyriikan tai muiden runojen säveltäjä, joka säveltää jollekin tietylle artistille tai esim. levy-yhtiölle, siten että toimii säveltäjänä joko yksinoikeudella, sopimussuhteisesti tai muuten pääasiallisena (jatkuvassa yhteistyössä olevana) säveltäjänä.

huhmar /hˈuhmar/ (n)
mortārium
  maljamainen astia, jota käytetään erilaisten, erityisesti ruoanlaittoon liittyvien ainesten (mm. yrttien ja pippurien) hienontamiseen

huhtikuu /hˈuhtɪkuː/ (n)
Aprilis, aprilis
  vuoden neljäs kuukausi, maaliskuun ja toukokuun välissä

huhu /hˈuhu/ (n)
auditus
  juoru, kuulopuhe

huijari /hwˈijarɪ/ (n)
fraudātor
  henkilö, joka valehtelee muille ihmisille saadakseen taloudellista hyötyä, esim. rahaa, tavaraa
  henkilö, joka on muuta kuin väittää olevansa

huijata /hwˈijata/ (v)
fraudō
  pettää, olla epärehellinen

huikea /hwˈikea/ (adj)
immānis
  Hyvin suuri.

huilisti /hwˈilɪstɪ/ (n)
tībīcen
  huilun soittaja

huilu /hwˈilu/ (n)
tibia
  nokkahuilu, poikkihuilu tai muu niiden kaltainen puupuhallin

huilunsoittaja /hwˈilunsˌoitːaja/ (n)
tībīcen
  henkilö, joka soittaa huilua

huimaus /hwˈimaus/ (n)
vertīgō
  tasapainon menettämisen tunne esimerkiksi korkealta alas katsottaessa tai noustessa seisomaan äkillisesti

huippu /hwˈipːu/ (n)
acumen
  korkein kohta
optime
  korkein aste, korkein saavutus

huippuimuri /hwˈipːwɪmˌurɪ/ (n)
dēfatīgō
  rakennuksen katolla sijaitseva ilmanvaihtolaite

huippukokous /hwˈipːukokous/ (n)
apex
  valtion tai hallituksen päämiesten välinen kokous

huippuosaaja /hwˈipːuosˌaːja/ (n)
homō
  henkilö, jolla on johonkin työtehtävään tai ammattialaan erityisen korkeatasoista osaamista arvioituna kokemuksella, taidoilla ja saavutuksilla

hukkua /hˈukːua/ (v)
obruent
  kuolla tukehtumalla hengitettyään nestettä
perbitō
  hävitä, kadota, joutua kadoksiin

hukuttaa /hˈukutːaː/ (v)
obruent
  tappaa upottamalla, upottaa kuoliaaksi
amitto
  hukata, kadottaa
aufero
  hävittää, tuhota

hullu /hˈullu/ (n)
inasnum
  mielisairas

hulluus /hˈulluːs/ (n)
amentia
  järjettömyys, mielettömyys

humaani /hˈumaːnɪ/ (adj)
humanus
  inhimillinen, ihmisystävällinen, suvaitsevainen

humala /hˈumala/ (n)
humulus
  hamppukasvien heimon monivuotinen köynnöskasvi (), yleinen oluen mauste, jona käytetään humalan emikukinnoista saatavaa humalajauhoa, (yleisesti) mikä tahansa humalien () suvun kasvi

humalainen /hˈumalˌainen/ (adj)
ebrius
  sellainen, joka on humalassa, alkoholin vaikutuksen alainen

humalainen /hˈumalˌainen/ (n)
ebrius
  humalassa, alkoholin vaikutuksen alaisena oleva ihminen

humalatila /hˈumalˌatɪla/ (n)
crapula
  juodun alkoholin aiheuttama päihtymys

humanismi /hˈumanˌismɪ/ (n)
humanismus
  ihmisyyteen perustuva elämänkatsomus

hummeri /hˈummerɪ/ (n)
cammarus, locusta
  euroopanhummeri (Homarus gammarus), Atlantissa esiintyvä suurikokoinen äyriäinen

hunaja /hˈunaja/ (n)
mel
  makea ja tahmea neste, jota mesipistiäiset ja erityisesti mehiläiset tuottavat kukkien medestä ja kasvien tai kirvojen erittämästä mesikasteesta ravinnokseen. Ihminen on hyödyntänyt mehiläisten keräämää hunajaa aluksi luonnonpesistä ottamalla ja nykyisin tarhaamalla mehiläisiä.

huntu /hˈuntu/ (n)
vēlāmen
  hiuksia ja kasvoja peittävä naisten vaate

huoata /hˈuoata/ (v)
suspiro
  huokaista, hengähtää
jaceō
  levähtää, hengähtää

huojunta /hˈuojunta/ (n)
pello
  kahden hieman toisistaan poikkeavan taajuuden interferenssin aiheuttama ilmiö, joka ääniaalloilla on kuultavissa äänenvoimakkuuden jaksollisena vaihteluna

huolellinen /hˈuolellɪnen/ (adj)
diligens
  säntillinen, tarkka

huolestunut /hˈuolestunut/ (adj)
anxius
  sellainen, joka odottaa jotain negatiivista tapahtuvaksi

huolestuttava /hˈuolestˌutːava/ (adj)
de
  huolestusta, huolestumista aiheuttava tai herättävä

huoli /hˈuolɪ/ (n)
timor
  usein rauhattomuutena ilmenevä, monesti tiedostamaton, mieltä painava tunne

huolimatta /hˈuolɪmˌatːa/ (adv)
quamquam
  jostakin asiasta piittaamatta; silti, vaikka

huolimattomuus /hˈuolɪmˌatːomuːs/ (n)
incūria
  se, että on huolimaton

huoltaja /hˈuoltaja/ (n)
tūtor
  lapsen edun valvoja; henkilö joka vastaa virallisesti alaikäisestä henkilöstä

huolto /hˈuolto/ (n)
tuitiō
  huoltaminen

huoltoasema /hˈuoltoˌasema/ (n)
statio bencinaria
  liike josta saa autoihin varaosia ja huoltopalveluja sekä polttoainetta

huomata /hˈuomata/ (v)
aspicio
  havaita, kiinnittää huomionsa, panna merkille

huomattava /hˈuomatːˌava/ (adj)
insignis
  tärkeä, erityisesti merkille pantava

huomautus /hˈuomautus/ (n)
nota
  jnk asian tarkennukseksi tai täydennykseksi esitetty selitys
admonitio
  moite, nuhde, varoitus

huomenna /hˈuomenna/ (adv)
crās, cras
  kuluvan päivän jälkeisenä päivänä

huominen /hˈuomɪnen/ (n)
cras
  seuraava päivä

huomio /hˈuomɪo/ (n)
attentiō
  tarkkaavaisuus, varteenotto

huomioida /hˈuomɪˌoida/ (v)
animadverto
  ottaa huomioon, huomata
  havainnoida, tehdä huomioita

huone /hˈuone/ (n)
cubiculum, conclave
  rakennuksen muista osista yleensä seinillä erotettu tila

huoneisto /hˈuoneisto/ (n)
plānus
  asuin- tai liiketilana käytettävä, yhdestä tai useammasta huoneesta koostuva kokonaisuus kerrostalossa, rivitalossa tai liikerakennuksessa

huonekalu /hˈuonekˌalu/ (n)
intrinsecum
  tilassa tai huoneessa oleva käyttöesine

huonekunta /hˈuonekˌunta/ (n)
domesticus
  ruokakunta

huonekärpänen /hˈuonekˌærpænen/ (n)
Musca Domestica
  Muscidae-heimon tummanharmaa kaksisiipilaji (Musca domestica) , joka elää kaikkialla maapallolla, viihtyy erityisesti eläinsuojissa ja asunnoissa, sekä niiden läheisyydessä

huono /hˈuono/ (adj)
malus
  laadultaan puutteellinen, kehno, huonolaatuinen

huonokuuloinen /hˈuonokˌuːloinen/ (adj)
surdaster
  henkilö, joka kuulee huonosti, tai ei ollenkaan

huonontua /hˈuonontˌua/ (v)
aggravor
  muuttua huonommaksi

huonosti /hˈuonostɪ/ (adv)
male
  huonolla tavalla

huopa /hˈuopa/ (n)
coactum
  villasta, karvoista ym. huovuttamalla eli vanuttamalla valmistettu kangasmainen tuote

huora /hˈuora/ (n)
meretrix
  prostituoitu

huorata /hˈuorata/ (v)
scortor
  myydä itseään, toimia prostituoituna

huorinteko /hˈuorɪntˌeko/ (n)
adulterium
  aviorikos

huostaanotto /hˈuostaːnˌotːo/ (n)
custodia
  lastensuojelun toimenpide, jossa lapsi otetaan huoltajiltaan, yleensä vanhemmiltaan yhteiskunnan hoidettavaksi

huotra /hˈuotra/ (n)
vāgīna
  pääosin nahkainen miekan säilytyssuoja, miekan tuppi

huovittaa /hˈuovɪtːaː/ (v)
coactum
  päällystää huovalla

huovuttaa /hˈuovutːaː/ (v)
ambulatio
  vanuttaa, tehdä huopamaiseksi

hupaisa /hˈupaisa/ (adj)
ioculāris
  jokin, joka huvittaa

huppu /hˈupːu/ (n)
cucullus
  takin, paidan, kaavun tms. selkäosan yläreunasta lähtevä vaatteen osa, joka voidaan vetää pään yli

hurjuus /hˈurjuːs/ (n)
immānitās
  se, että on hurja

hurmaaja /hˈurmaːja/ (n)
dēlēnītor
  henkilö, joka hurmaa; hurmuri

hurmaava /hˈurmaːva/ (adj)
amoenus
  sellainen joka tai mikä hurmaa; täysin ihastuttava, kerrassaan ihana

hurmata /hˈurmata/ (v)
dēlēniō
  saada omalla olemuksellaan toinen ihminen tai muut suhtautumaan ihailevasti, hyvin ihailevan positiivisesti; saada ihastumaan itseensä

hurrata /hˈurrata/ (v)
hilarō
  osoittaa arvostusta tai suosiota (varsinkin käyttämällä sanaa ”hurraa”)

hurrikaani /hˈurrɪkˌaːnɪ/ (n)
cataegis
  trooppinen hirmumyrsky, joka esiintyy Meksikonlahdella

hurskas /hˈurskas/ (adj)
pius
  harras, vakavamielinen

hutsu /hˈutsu/ (n)
meretrix
  huora, lutka

huudahdus /hˈuːdahdus/ (n)
exclāmātiō
  lyhyt huuto

huudahtaa /hˈuːdahtaː/ (v)
exclāmō
  huutaa lyhyesti ja nopeasti

huuhkaja /hˈuːhkaja/ (n)
Bubo bubo
  kookas, ruskeankeltainen, mustankirjava pöllöjen heimoon kuuluvan huuhkajien lintusuvun laji

huuhtoa /hˈuːhtoa/ (v)
eluo
  huljuttaa vedessä, valella vedellä tai nesteellä, varsinkin vähäisen lian tai puhdistusaineen poistamiseksi
lavō
  erottaa hieno aine karkeammista tai raskas aine keveämmistä osista veden liikkeiden avulla
infero
  vedestä: viedä, imaista mukaansa.

huuli /hˈuːlɪ/ (n)
labium, labea
  ihmisen ja monien muiden nisäkkäiden pehmeä suun ympäristö; yleensä monikossa, jolloin tarkoitetaan ylähuulta ja alahuulta
labellum
  yksi kämmekkäkasvien kehälehdistä

huumori /hˈuːmorɪ/ (n)
facetiae
  leikinlasku; hyväntahtoinen suhtautuminen koomisiin ilmiöihin

huurre /hˈuːrre/ (n)
pruīna
  jääkidekerros, joka syntyy pakkasella korkean ilmankosteuden olosuhteissa eri pinnoille

huutaa /hˈuːtaː/ (v)
clamare
  puhua hyvin lujaa

huutaja /hˈuːtaja/ (n)
licitātor
  huutokaupan asiakas

huutokauppa /hˈuːtokˌaupːa/ (n)
auctiō
  kaupaksi tarjoaminen läsnä oleville ostajille suullisten ja julkisten ostotarjousten tekemistä varten

huutomerkki /hˈuːtomˌerkːɪ/ (n)
signum exclamationis
  välimerkki !, jolla päätetään painollinen lause tai huudahdusrepliikki

huvi /hˈuvɪ/ (n)
oblectāmen
  usein vapaa-ajalla ajanvietteenä tehtävä hauska tai rentouttava asia
  edelliseen liittyvä nautinnon tai hauskuuden kokemus

huvitella /hˈuvɪtella/ (v)
oblectare
  tehdä jtk. huvikseen, hauskuttaa itseään

huvittaa /hˈuvɪtːaː/ (v)
oblecto
  aiheuttaa huvitusta, olla huvittava

huvitus /hˈuvɪtus/ (n)
oblectāmen
  huvia ja iloa tuottava asia

hyasintti /hˈyasˌintːɪ/ (n)
vaccīnium
  tuoksuhyasintti, koristekasviksi kasvatettava sipulikasvi Hyacinthus orientalis

hybridi /hˈybrɪdɪ/ (n)
autocinetum materiae propulsoriae miscellae
  yhden tai useamman asian risteymä

hydra /hˈydra/ (n)
Hydra
  kreikkalaisessa muinaistarustossa hirvittävä olento, jolla oli käärmeen vartalo ja yhdeksän päätä

hydrofiilinen /hˈydrofˌiːlɪnen/ (adj)
imbuō
  kostuttava, kostuva

hydrologi /hˈydrolˌoɡɪ/ (n)
hydrogista
  hydrologian tutkija

hydrologia /hˈydrolˌoɡɪa/ (n)
hydrologia
  vesitiede, geofysiikan osa-alue, joka tutkii veden esiintymistä, ominaisuuksia ja kiertokulkua maapallolla

hyeena /hˈyeːna/ (n)
hyaena
  joukko lähinnä Afrikassa eläviä vahvaleukaisia kissoille ja näätäeläimille sukua olevia petoja ja raadonsyöjiä

hygienia /hˈyɡienˌia/ (n)
sanitas
  yksilöiden ja yhteisöjen terveydenhoitoa tutkiva tiede, osa ehkäisevää lääketiedettä, mihin kuuluu mm. tarttuvien tautien torjunta

hyinen /hˈyinen/ (adj)
gelidus
  jääkylmä

hylje /hˈylje/ (n)
phoca
  jokin eväjalkaisista vedessä viihtyvistä -heimon nisäkkäistä. Suomessa säännöllisesti tavattavia lajeja ovat harmaahylje eli halli ja norppa.

hylky /hˈylky/ (n)
naufragium
  laivahylky, uponnut tai haaksirikkoutunut ja luonnon armoille hylätty laiva tai muu alus

hylly /hˈylly/ (n)
gratulari
  kahden tuen välissä lepäävä vaakasuora taso, jolla pidetään tavaroita; hyllykön taso

hylsy /hˈylsy/ (n)
capsa
  tuliaseen patruunan yleensä metallinen kuori

hylätty /hˈylætːy/ (adj)
derelictus
  sellainen, jota ei ole kelpuutettu, joka on jätetty heitteille, hyljätty; viskattu pois.

hylätty /hˈylætːy/ (n)
desum
  jokin tai joku, joka tullut hylätyksi tai jäänyt kelpuuttamatta

hylätä /hˈylætæ/ (v)
relinquo
  jättää heitteille, hoidotta; jättää pois käytöstä
negō
  olla hyväksymättä, tehdä kielteinen päätös

hymni /hˈymnɪ/ (n)
hymnus
  juhlallinen (kuoro)laulu

hymy /hˈymy/ (n)
risus
  kasvoilla, erityisesti huulilla ja suupielissä, myös silmissä ja silmien seudulla näkyvä iloista suhtautumista tai halveksuntaa viestivä ilme.

hymyillä /hˈymyillæ/ (v)
subridere
  laittaa kasvonsa hymyyn vetämällä suutaan tai suupieliään; pitää hymyä kasvoillaan; olla hymyssäsuin, hymyssä huulin, hymyssä silmin; olla hymyn virneessä.

hymykuoppa /hˈymykˌuopːa/ (n)
gelasīnus
  joidenkin henkilöiden hymyillessä poskeen muodostuva syvennys

hymähtää /hˈymæhtæː/ (v)
sanna
  äännähtää heikosti nauraen

hyperbeli /hˈyperbˌelɪ/ (n)
hyperbole
  käyrä, jonka kahdesta polttopisteestä mitattujen etäisyyksien erotuksen itseisarvo on vakio

hyperlinkki /hˈyperlˌiŋkːɪ/ (n)
nexus
  hypertekstissä oleva viite toiseen dokumenttiin tai resurssiin

hypistellä /hˈypɪstellæ/ (v)
digitus
  kosketella hyppysillä

hypokondria /hˈypokˌondrɪa/ (n)
hypochondria
  psyykkinen sairaus, jossa henkilö kuvittelee sairastavansa jotakin vakavaa tautia

hypokorismi /hˈypokorˌismɪ/ (n)
hypokorisma
  toisesta nimestä johdettu henkilönnimi; lempinimi

hypoteekki /hˈypotˌeːkːɪ/ (n)
hypotheca
  pantti, panttiesine

hypoteesi /hˈypotˌeːsɪ/ (n)
coniectura
  tutkittava väite; oletus, otaksuma, olettamus; tietylle ilmiölle ehdotettu selitys, jonka täytyy olla tieteellisten menetelmien mukaisesti testattavissa: testaamalla se voidaan osoittaa virheelliseksi tai sen paikkansapitävyyden puolesta voidaan saada näyttöä

hypotenuusa /hˈypotenˌuːsa/ (n)
hypotenusa
  suorakulmaisen kolmion suoran kulman vastainen sivu

hyppy /hˈypːy/ (n)
saliō
  hyppäämisen teko tai tapahtuma

hyppysellinen /hˈypːysˌellɪnen/ (n)
vellico
  ripaus; peukalon ja vastakkaisten sormien väliin jäävä määrä

hypätä /hˈypætæ/ (v)
salire
  ponnistaa irti maasta jaloillaan yhden kerran; tehdä yksi hyppy

hysteerinen /hˈysteːrɪnen/ (adj)
hystericus
  hysterian mukainen; hallitsemattoman ja kohtuuttoman tunteellinen
  sellainen joka kärsii hysteriasta

hytti /hˈytːɪ/ (n)
casa
  laivassa tai junassa oleva erillinen huone, jossa matkustajat ja miehistön jäsenet voivat nukkua ja viettää aikaansa. Hytti voi olla tarkoitettu yhdelle tai useammalle henkilölle.

hyttynen /hˈytːynen/ (n)
culex
  jokin heimon Culicidae-hyönteinen, joista osa imee verta ravinnokseen

hyve /hˈyve/ (n)
virtus
  hyvä tapa

hyvillään /hˈyvɪllæːn/ (adv)
gāvīsus
  (3. persoonan muoto) tyytyväinen, tyytyväisenä

hyvin /hˈyvɪn/ (adv)
bene
  hyvällä tavalla; niin, että tulos on hyvä

hyvyys /hˈyvyːs/ (n)
bonitās
  se, että on hyvä

hyvä /hˈyvæ/ (adj)
bonus, bona, bonum
  sellainen, joka tai mikä on eettisesti ja muutoinkin positiivinen

hyväksyä /hˈyvæksˌyæ/ (v)
accipio
  päättää jonkin olevan hyvä tai sopiva, kelpuuttaa, suostua

hyvänlaatuinen /hˈyvænlˌaːtwɪnen/ (adj)
benignus
  sellainen, joka ei voi levitä muualle kehoon (kasvaimesta)

hyvännäköinen /hˈyvænnækˌøinen/ (adj)
formōsus
  sellainen, jonka tai minkä näkeminen saa aikaan miellyttävän tuntemuksen; esteettinen, kaunis

hyvänsuopaisuus /hˈyvænsˌuopaisuːs/ (n)
benevolentia
  hyvyys, hyväntahtoisuus

hyväntahtoinen /hˈyvæntˌahtoinen/ (n)
benevolens
  sellainen, joka tahtoo hyvää muille

hyvästi /hˈyvæstɪ/ (adv)
ave
  hyvin, hyvällä tavalla, hyvin tuloksin

hyväuskoinen /hˈyvæˌuskoinen/ (adj)
crēdulus
  joka uskoo helposti hänelle kerrotut asiat eikä epäile vilppiä

hyytelö /hˈyːtelø/ (n)
gelu
  (keittiö) pehmeä, joustava massa, joka muodostuu mehun, kala-, kasvis- tai lihaliemen jäähtyessä niissä luonnostaan olevan tai lisätyn hyytelöimisaineen vaikutuksesta

hyytyä /hˈyːtyæ/ (v)
coagulo
  kovettua, jähmettyä

hyödyke /hˈyødyke/ (n)
bona
  vastikkeellinen tai ilmainen kuluttajan tarpeita tyydyttävä tavara tai palvelu

hyödyllinen /hˈyødyllɪnen/ (adj)
adiūtābilis
  sellainen, josta on hyötyä

hyödyttää /hˈyødytːæː/ (v)
fanus
  olla hyödyksi, tulla hyödyksi

hyödytön /hˈyødytøn/ (adj)
inutilis
  sellainen, josta ei ole hyötyä

hyökkäys /hˈyøkːæys/ (n)
impetus
  toimi, jonka päämääränä on vastustajan tuhoaminen tai vahingoittaminen niin, että sen on mahdotonta jatkaa taistelua

hyökkääjä /hˈyøkːæːjæ/ (n)
prorsum
  pallopeleissä pelaaja jonka tehtävänä on tehdä maaleja tms.

hyökätä /hˈyøkætæ/ (v)
appugno
  käydä tietyn henkilön tai asian kimppuun fyysisesti tai sanallisesti

hyönteinen /hˈyønteinen/ (n)
īnsectum
  jokin Insecta-luokkaan kuuluvista niveljalkaisista eläimistä

hyönteismyrkky /hˈyønteismˌyrkːy/ (n)
insecticida
  (torjunta-aine) Tuhohyönteisten torjuntaan käytetty myrkky

hyöty /hˈyøty/ (n)
beneficium
  jokin asia, joka edesauttaa jotain toista asiaa

hyötysuhde /hˈyøtysˌuhde/ (n)
efficientia
  se, kuinka suuri osa panoksesta muuttuu tuotokseksi (ilmaistaan suhdelukuna)

hyötyä /hˈyøtyæ/ (v)
lucrum
  saada jostakin jotakin hyötyä tai etua

hyötää /hˈyøtæː/ (v)
cōgō
  säädellä kasvien viljelyä kasvuoloja muuttamalla siten, että ne saadaan kukkimaan ja antamaan satoa haluttuna kasville epätyypillisenä aikana

hädin tuskin /hˈædɪn tˈuskɪn/ (adv)
vix
  juuri ja juuri, vaivoin, tuskin; vain vähän

häirikkö /hˈæirɪkːø/ (n)
turbātor
  (päihtynyt) henkilö, joka tekemisillään häiritsee muita tai aiheuttaa ongelmia

häiriö /hˈæirɪø/ (n)
turba
  jokin tilapäinen haitta, keskeytys, epäjärjestys, virheellisyys tms.

häiveperhonen /hˈæivepˌerhonen/ (n)
Martius
  (eläintiede) täpläperhosten heimoon kuuluva suurikokoinen päiväperhonen.

häkki /hˈækːɪ/ (n)
cavea
  tila, jossa pidetään eläimiä verkon tai kalterien takana

hälinä /hˈælɪnæ/ (n)
iurgium
  äänekäs toiminta

hälvetä /hˈælvetæ/ (v)
clārus
  haihtua, hävitä vähitellen, muuttua harvemmaksi tai väljemmäksi

häly /hˈæly/ (n)
strepitus
  (fonetiikka) ääntöväylän supistuma­kohdan pyörteisen ilmavirtauksen vaikutuksesta seuraava monille konsonanteille ominainen äänteen piirre

hälyttää /hˈælytːæː/ (v)
cōnsternō
  antaa varoittavaa merkkiääntä

hämillään /hˈæmɪllæːn/ (adv)
permixtim
  (3. persoonan muoto) hämmentyneenä, ymmällään

hämmentää /hˈæmmentæː/ (v)
confundō
  sekoittaa ajatukset, saattaa hämilleen, aiheuttaa hämmennystä

hämmästyttää /hˈæmmæstˌytːæː/ (v)
capio
  saattaa hämmästyneeksi, tehdä hämmästyneeksi

hämähäkinseitti /hˈæmæhækˌinseitːɪ/ (n)
arānea
  hämähäkin kutoma pyyntiverkko

hämähäkinverkko /hˈæmæhækˌinverkːo/ (n)
aranea
  hämähäkin ravinnon pyyntiä varten seitistä kutoma verkko

hämähäkki /hˈæmæhˌækːɪ/ (n)
aranea, araneus
  jokin lahkon Araneae niveljalkainen hämähäkkieläin

hämärä /hˈæmæræ/ (adj)
obscūrus
  sellainen, jossa on heikko valaistus, pimeähkö
anceps
  sellainen, joka on epäselvä tai johon liittyy epäselvyyksiä, epämääräinen

hämärä /hˈæmæræ/ (n)
crepusculum
  heikko valaistus, pimeys

hämätä /hˈæmætæ/ (v)
baculum
  harhauttaa, johtaa harhaan

hännystellä /hˈænnystellæ/ (n)
adūlor
  liehakoida, mielistellä

häntä /hˈæntæ/ (n)
cauda
  selkärankaisilla maaeläimillä selkärangan jatkona peräaukon yläpuolella sijaitseva ruumiinosa

häntäluu /hˈæntæluː/ (n)
os coccygis
  selkärangan alimmat 3–5 nikamaa, jotka (ihmisellä) ovat jäänne hännästä ()

häpeä /hˈæpeæ/ (n)
pudor
  huonommuuden tunteesta tai sopimattomasta teosta johtuva negatiivinen tunne

häpeällinen /hˈæpeˌællɪnen/ (adj)
dēfōrmis
  häpeäksi oleva

häpeämätön /hˈæpeˌæmætøn/ (adj)
impudens
  (henkilöstä) sellainen, jota ei hävetä
  hävytön, julkea

häpeäpaalu /hˈæpeæpˌaːlu/ (n)
patibulum
  jalkapuuta muistuttava laite, johon tuomittu kiinnitetään julkisesti näytteille päästään ja käsistään

häpy /hˈæpy/ (n)
vulva, baga, heunceut
  (anatomia) naisen ulkosynnyttimet

häpyhuuli /hˈæpyhˌuːlɪ/ (n)
labea
  naisen sukupuolielinten ulkoinen osa, toinen isoista tai pienistä häpyhuulista

häpykieli /hˈæpykˌielɪ/ (n)
clitoris, crista, landīca, itil
  naisen sukupuolielinten herkin osa

häpyluu /hˈæpyluː/ (n)
os pubis
  ihmisen lantioon kuuluva parillinen luu

härkki /hˈærkːɪ/ (n)
patrimonium
  mikä tahansa härkkien sukuun () kuuluva kohokkikasvien laji tai sellaisen yksilö

härkä /hˈærkæ/ (n)
bos
  kuohittu urospuolinen nautaeläin tai poro

härkäpapu /hˈærkæpˌapu/ (n)
faba
  virnojen sukuun kuuluva hernekasvien laji () tai sen yksilö

härkätaistelu /hˈærkætˌaistelu/ (n)
tauromachia
  kansanhuvi, jossa pikadorit ja banderillot auttavat matadoria surmaamaan härän

härski /hˈærskɪ/ (adj)
rancidus
  eltaantunut, härskiintymällä pilaantunut

häränliha /hˈærænlˌiha/ (n)
būbula
  yleensä täysikasvuisen naudan liha elintarvikkeena käytettäväksi

hätäillä /hˈætæillæ/ (v)
accelerare
  olla turhaan huolissaan ja kiirehtiä

häveliäs /hˈævelɪæs/ (adj)
pudens
  ujo, kainosteleva; ei avoin (erityisesti alastomuudessa ja seksuaaliasioissa)

häveliäästi /hˈævelɪˌæːstɪ/ (adv)
modestē
  häveliäällä tavalla

hävittäjä /hˈævɪtːˌæjæ/ (n)
dēlētor
  toisia aluksia suojaamaan kehitetty sota-alustyyppi, jotka yleensä käsitetään 4000-10000 tonnin massaisiksi

hävitys /hˈævɪtys/ (n)
clādes
  tuho

hävitä /hˈævɪtæ/ (v)
abolescō
  mennä pois näkyvistä, kadota
  mennä nollaan
clārus
  hajaantua, kadota, haihtua
aborior
  kuolla, jäädä unohduksiin
āmittō
  jäädä tappiolle, joutua häviölle pelissä, oikeudenkäynnissä tai kilpailussa

hääpari /hˈæːparɪ/ (n)
agāsō
  sulhanen ja morsian

häät /hˈæːt/ (n)
nūptiae
  seremonia, jossa kaksi ihmistä vihitään keskenään avioliittoon

häätö /hˈæːtø/ (n)
dēiectiō
  viranomaisen täytäntöönpanotoimenpide, jolla vuokralainen tai muu toisen omistamaa kiinteistöä tai huoneistoa hallitseva pakotetaan muuttamaan pois

hökkeli /hˈøkːelɪ/ (n)
tugurium
  hatararakenteinen, tavallisesti pienikokoinen talo tai mökki

hölkätä /hˈølkætæ/ (v)
currere
  juosta rauhallisesti

hölmö /hˈølmø/ (n)
stultus
  typerä henkilö; henkilö, joka ei ole viisas; typerys

hölmöläinen /hˈølmølˌæinen/ (n)
mōra
  fiktiivisen Hölmölän kylän asukas

hölynpöly /hˈølympˌøly/ (n)
gerrae
  joutava tai paikkaansa pitämätön puhe tai väite

hömppä /hˈømpːæ/ (n)
spuma
  sellainen, mikä on hauska, mutta tarpeeton

höperö /hˈøperø/ (adj)
senīlis
  sellainen, jolla on ymmärryksessään, muistissaan tai itseluottamuksessaan heikkoutta; heikkomielinen

höyhen /hˈøyhen/ (n)
penna
  linnun orvaskeden sarveismuodostuma

höyhentää /hˈøyhentæː/ (v)
carpō
  poistaa höyhenet kuolleesta linnusta
lacrima
  retuuttaa jotakuta

höylätä /hˈøylætæ/ (v)
planum
  käyttää höylää kappaleen tasoittamiseksi, ohentamiseksi tai lyhentämiseksi
scandere
  kopioida maksukortin kohokuvioina kirjoitetut nimi- ja tilitiedot kuittiin urallisessa lukulaitteessa; maksaa kortilla

höyry /hˈøyry/ (n)
vapor
  kaasu, joka on lähellä nesteytymistä, vesihöyry

höyrylaiva /hˈøyrylˌaiva/ (n)
vapor
  laiva, jonka pääkone toimii höyryvoimalla

höyryttää /hˈøyrytːæː/ (v)
vapor
  kypsentää ruokaa kuumassa höyryssä, esim. kattilassa kiehuvan veden yllä siivilässä

höystää /hˈøystæː/ (v)
condiō
  (ruoasta) lisätä höysteeksi, tarjota jonkin kanssa
  tarjota jonkin kanssa

iankaikkinen /ˈiaŋkˌaikːɪnen/ (adj)
aeternus
  sellainen, millä ei ole (alkua eikä) loppua

iankaikkisesti /ˈiaŋkˌaikːɪsˌestɪ/ (adv)
aeternō
  aina, ikuisesti

iankaikkisuus /ˈiaŋkˌaikːɪsuːs/ (n)
aeternitas
  se, että on iankaikkinen

ibuprofeiini /ˈibuprˌofeˌiːnɪ/ (n)
acidus propionicus isobutylphenylus
  laajasti käytössä oleva tulehduskipulääke, jonka vaikutusmekanismina on syklo-oksygenaasientsyymin toiminnan estäminen ja sitä kautta prostaglandiinisynteesin inhibointi

idea /ˈidea/ (n)
idea
  ajatus, oivallus, keksintö, pulman ratkaisu

identiteetti /ˈidentɪtˌeːtːɪ/ (n)
identitas
  (filosofia) se, mikä tekee oliosta tai muusta entiteetistä määriteltävän ja tunnistettavan, antamalla sille joitakin ominaisuuksia tai piirteitä, jotka mahdollistavat sen erottamisen muista olioista

identtisyys /ˈidentːɪsyːs/ (n)
identitas
  se, että on täysin sama, identtinen

ideologia /ˈideˌoloɡˌia/ (n)
ideologia
  ideoiden kanonisoitunut kokoelma, poliittinen näkökulma todellisuuteen tai rutiininomaiseksi muuttunut poliittinen käytäntö, joka heijastaa tietyn yksilön, ryhmän, luokan tai kulttuurin tarpeita ja pyrkimyksiä

ideologinen /ˈideˌoloɡɪnen/ (adj)
ideologicus
  ideologian mukainen, ideologiaa noudattava

idiomi /ˈidɪˌomɪ/ (n)
idiotismus
  sanontatapa tai ilmaisu, jota ei voi ymmärtää pelkästään sen sisältämien sanojen merkitysten perusteella

idiootti /ˈidɪˌoːtːɪ/ (n)
idiota
  tyhmänä pidetty henkilö

ido /ˈido/ (n)
ido
  esperantoon perustuva kansainvälinen keinotekoinen kieli (kielitunnus: io)

idoli /ˈidolɪ/ (n)
idolum
  jumalankuva, kulttiesine taikka muu uskonnollisen tai hengellisen palvonnan kohde

idätys /ˈidætys/ (n)
germinatio
  idättämisen toteutus

ien /ˈien/ (n)
gingiva
  hampaan juurta peittävä pehmytkudos

ies /ˈies/ (n)
iugum
  niskan taakse laitettava veto- tai kantolaite

ihailija /ˈihailˌija/ (n)
fautor
  henkilö, joka ihailee jotakuta

ihailla /ˈihailla/ (v)
admīror
  pitää esimerkillisenä

ihailu /ˈihailu/ (n)
admīrātiō
  ihaileminen

ihan /ˈihan/ (adv)
iūstus
  aivan, täysin, juuri, vallan

ihana /ˈihana/ (adj)
mirabilis
  erittäin hyvä, äärimmäisen miellyttävä, ihastuttava; poikkeuksellisen kaunis, haluttava tai herkullinen

ihannoida /ˈihannˌoida/ (v)
adorare
  pitää ihanteenaan

ihastus /ˈihastus/ (n)
pīnsō
  (tilapäisen) rakastuksen kohde

ihme /ˈihme/ (n)
miraculum
  hyvin harvinainen tai epätodennäköinen tapahtuma

ihmeellisesti /ˈihmeːllɪsˌestɪ/ (adv)
mirābiliter
  ihmeellisellä tavalla

ihmetellä /ˈihmetellæ/ (v)
miror
  kummastella

ihminen /ˈihmɪnen/ (n)
homo, humanus
  nykyihminen, kahdella jalalla kulkeva nisäkäs (Homo sapiens sapiens), joka kuuluu kädellisten lahkoon muiden ihmisapinoiden kanssa

ihmisapina /ˈihmɪsˌapɪna/ (n)
clūra
  jokin heimon Hominidae, johon kuuluvat ihmiset, simpanssit, gorillat ja orangit, edustajista

ihmisjoukko /ˈihmɪsjˌoukːo/ (n)
agmen
  joukko mitä tahansa ihmisiä

ihmiskunta /ˈihmɪskˌunta/ (n)
hūmānitās
  maailman kaikkien ihmisten muodostama kokonaisuus

ihmissuhde /ˈihmɪssˌuhde/ (n)
necessitudo
  suhde, joka on kahden ihmisen välillä

ihmissusi /ˈihmɪssˌusɪ/ (n)
lupinotuum
  ihminen, joka muuttuu vasten tahtoaan sudeksi täysikuulla

ihmisyys /ˈihmɪsyːs/ (n)
humanitas
  inhimillinen olemus, ihmisiksi toimiminen

ihmisääni /ˈihmɪsˌæːnɪ/ (n)
vox humana
  ihmisen äänielimellään tuottama ääni

iho /ˈiho/ (n)
corium
  ihmisen elimistön uloin ja suurin elin, joka ympäröi koko ruumista lukuun ottamatta ruumiinonkaloita ja silmiä

ihotautilääkäri /ˈihotˌautɪlˌæːkærɪ/ (n)
dermatologista
  ihosairauksia ja allergioita tutkiva ja hoitava lääkäri

ihra /ˈihra/ (n)
arvina
  sian rasva, vrt. tali

iibis /ˈiːbɪs/ (n)
ībis
  haikaralintuihin kuuluvia lintuja (Threskiornithidae)

iilimato /ˈiːlɪmˌato/ (n)
hirūdō
  mikä tahansa juotikkaiden alaluokkaan () kuuluva nivelmatojen laji tai sellaisen yksilö

ikinä /ˈikɪnæ/ (adv)
umquam
  (kysymyslauseessa) ylipäätään, edes joskus, koskaan
aliquando
  () ei minään aikana, ajankohtana

ikivanha /ˈikɪvˌanha/ (adj)
antiquus
  hyvin vanha, muinainen

ikkuna /ˈikːuna/ (n)
fenestra
  seinään tai muuhun rakenteeseen puhkaistu, useimmiten lasitettu aukko, joka päästää halutulla tavalla valoa lävitseen
  tietty rajattu ajankohta, jolloin jonkin toiminnon teko on mahdollista, aikaikkuna

ikkunaruutu /ˈikːunarˌuːtu/ (n)
altercatio
  ikkunan lasilevy

ikoni /ˈikonɪ/ (n)
icon
  Kristusta, Neitsyt Mariaa tai pyhimyksiä esittävä maalaus
  alallaan tunnettu henkilö
  merkki, joka muistuttaa kohdettaan esim. näyttää tai kuulostaa kohteeltaan

iktyologia /ˈiktyˌoloɡˌia/ (n)
ichthyologia
  kalatiede, kaloja tutkiva tiede

ikuinen /ˈikwɪnen/ (adj)
aeternus
  joka ei lopu koskaan; aina jatkuva

ikuisesti /ˈikwɪsˌestɪ/ (adv)
aeternum
  kaikki ajat kestäen

ikuisuus /ˈikwɪsuːs/ (n)
aeternitas
  äärettömän pitkä aika
  ajasta riippumaton olotila, jossa aika saattaa olla läsnä, mutta kykenee rajoittamaan vain sisällään, ei ulkopuolellaan, olevaa todellisuutta

ikä /ˈikæ/ (n)
aetas
  syntymähetkestä tai valmistus- tai muodostumishetkestä kulunut aika

ikävystyttää /ˈikævˌystytːæː/ (v)
terebrō
  saada ikävystymään; pitkästyttää

ikävöidä /ˈikævˌøidæ/ (v)
desum
  kaivata, haikailla

ikään kuin /ˈikæːŋ kwˈin/ (adv)
quasi
  aivan kuin, kuin

iljettävä /ˈiljetːˌævæ/ (adj)
foedus
  iljetystä aiheuttava, erittäin vastenmielinen, inhottava

ilkeys /ˈilkeys/ (n)
malitia
  se, että on ilkeä

ilkeä /ˈilkeæ/ (adj)
malignus
  sellainen, joka tekee mielellään kepposia toiselle tai on muuten häijy; pahantahtoinen

illalla /ˈillalla/ (adv)
vesperi
  (ajasta) ilta-aikaan, iltasella

illallinen /ˈillallɪnen/ (n)
cēna
  illalla syötävä ateria tai välipala

illankoitto /ˈillaŋkˌoitːo/ (n)
crepusculum
  auringon laskeutuminen horisontin taakse

illastaa /ˈillastaː/ (v)
cēnō
  syödä illallista

illyrialainen /ˈillyrˌialˌainen/ (adj)
Illyrius
  Illyriaan tai illyrialaisiin liittyvä

illyrialainen /ˈillyrˌialˌainen/ (n)
Illyrius
  Balkanin niemimaalla sijainneessa muinaisessa Illyriassa asunut kansa

ilma /ˈilma/ (n)
aer
  hengitettävä kaasuseos, joka ympäröi maapalloa ilmakehänä

ilmainen /ˈilmainen/ (adj)
gratuitus
  sellainen, joka ei maksa mitään, maksuton

ilmakehä /ˈilmakˌehæ/ (n)
aër
  maapalloa ympäröivä kaasuista koostuva kerros, joka on ilmaa; maapallon kaasukehä

ilmalaiva /ˈilmalˌaiva/ (n)
aëronavis
  ilmaa kevyempi, aerodynaamiseksi muotoiltu ilmakulkuneuvo, ilma-alus, joka lentää jonkinlaisen moottorin voimalla

ilman /ˈilman/ (adv)
sine
  ilman vain kans. muuten vain, ilman aikojaan

ilmansuunta /ˈilmansˌuːnta/ (n)
plaga caeli
  maapallon pinnalla tapahtuvaa suuntimista varten yleismaailmallisesti määriteltyyn järjestelmään kuuluva suure, jonka mittayksikkö on aste; jakautuvat ympyrällä 90 asteen kulmissa ristimäisesti vastakkaisiin ja viereisiin pääilmansuuntiin (pohjoinen, itä, etelä, länsi) ja pääilmansuuntien väleissä 45 asteen kulmissa suhteessa pääilmansuuntiin, pääilmansuuntien puoliväleissä, väli-ilmansuuntiin (koillinen, kaakko, luode, lounas)

ilmanvastus /ˈilmanvˌastus/ (n)
trahea
  Kappaleen liikettä ilmassa vastustavat voimat, jotka syntyvät kappaleen eri puolilla vallitsevista ilmanpaineista ja sen ohi virtaavasta ilmavirrasta

ilmapallo /ˈilmapˌallo/ (n)
balonus
  ilmalla tai kaasulla täytettävä, kevyestä materiaalista yleensä koristelu- tai mainontatarkoituksiin valmistettu pallo

ilmapurjehdus /ˈilmapˌurjehdus/ (n)
velificatio
  (ilmailu) lentäminen kuumailmapallolla; joskus myös purjelento; yleensä ilmavirtausten hyödyntäminen ilmaliikenteessä

ilmasto /ˈilmasto/ (n)
clima
  tietyn paikan tai alueen tyypillinen sää kuvattuna tilastollisin termein kuten keski- ja ääriarvoin ja persentiilein

ilmaston lämpeneminen /ˈilmaston lˈæmpenˌemɪnen/ (n)
calefactio universalis
  ilmastonmuutos, jossa ilmasto lämpenee

ilmastonmuutos /ˈilmastˌonmuːtos/ (n)
climatis mutatio
  ilmaston muuttuminen; pidemmän aikavälin tilastollinen muutos sääilmiöissä

ilmastotiede /ˈilmastotˌiede/ (n)
climatologia
  klimatologia; maantieteen haara, joka tutkii eri paikkojen ja alueiden ilmastoja eli keskimääräisiä säätiloja keskipitkien tai pitkien ajanjaksojen puitteissa

ilmata /ˈilmata/ (v)
dēpleō
  päästää ilmaa ulos (esim. lämpöpatterista)

ilmaus /ˈilmaus/ (n)
verbum
  suullisesti, kirjallisesti, elehtimällä tms. kerrottu jotakin ilmaiseva lausuma tai muu viesti
sanguinans
  ilmanpoisto, ilmaamisen toteutus

ilmavirta /ˈilmavˌirta/ (n)
rīvus
  ilmamassan siirtyminen virtaamalla paikasta toiseen

ilme /ˈilme/ (n)
vultus
  ihmisen kasvoilla näkyvät merkit mielialasta

ilmeinen /ˈilmeinen/ (adj)
manifestus
  silminnähtävä; riidaton; varma; hyvällä syyllä uskottava

ilmeisesti /ˈilmeisˌestɪ/ (adv)
ēvidenter
  ilmeisellä tavalla, heti nähtävästi, riidattomasti, epäilyksettä, ei vähäisesti (erit. lakikielessä)

ilmentymä /ˈilmentˌymæ/ (n)
revelatio
  ilmenemis- tai esiintymismuoto, ilmaus

ilmentää /ˈilmentæː/ (v)
monstrare
  olla esimerkki jstak

ilmestyä /ˈilmestˌyæ/ (v)
coorior
  tulla näkyviin, ilmaantua
annuntiare
  teoksen julkaisusta, tulla julkaistuksi

ilmiö /ˈilmɪø/ (n)
portentum
  aistein havaittava, usein mielenkiintoa herättävä luonnon tai yhteiskunnan tapahtuma tai muu ilmenevä erityisyys, joka toistuu tai on toistettavissa

ilmoittaa /ˈilmoitːaː/ (v)
annuntiō
  kertoa ilmoitus, tiedotus tai uutinen, antaa tiedoksi

ilmoittautua /ˈilmoitːˌautua/ (v)
conscrībō
  ilmoittaa itsensä johonkin

ilmoitus /ˈilmoitus/ (n)
denuntiatio
  ilmoittamisen toteutus
  julkaistu tai sellaiseksi tarkoitettu teksti, jonkin asian julkistamiseksi

ilo /ˈilo/ (n)
gaudium, laetitia
  hyvä mieliala

iloinen /ˈiloinen/ (adj)
laetus
  hyvällä mielellä oleva, hyvän mielinen, jolla on hyvä mieliala; joka on luonteeltaan ilomielinen, iloluonteinen

iloisesti /ˈiloisˌestɪ/ (adv)
feliciter
  iloisella tavalla

iloisuus /ˈiloisuːs/ (n)
laetitia
  se, että joku on iloinen

iloita /ˈiloita/ (v)
gaudere
  olla iloinen

ilotalo /ˈilotˌalo/ (n)
lupanar
  bordelli

ilotyttö /ˈilotˌytːø/ (n)
meretrix
  naispuolinen prostituoitu

ilta /ˈilta/ (n)
vesper, vespera
  päivän ja yön välinen, auringonlaskun aikoihin sijoittuva vuorokaudenaika

iltaisin /ˈiltaisɪn/ (adv)
vesperi
  ilta-aikoina toistuva

iltapäivä /ˈiltapˌæivæ/ (n)
postmeridianum tempus
  puolen päivän jälkeen alkava vuorokaudenaika, jota ennen on aamupäivä ja jonka jälkeen tulee ilta

iltarusko /ˈiltarˌusko/ (n)
vesper rubens
  auringonlaskun aiheuttama valoilmiö, punoitus iltaisella taivaalla

iltatähti /ˈiltatˌæhtɪ/ (n)
Hesperus
  iltaisin kirkkaana näkyvä Venus

iltti /ˈiltːɪ/ (n)
lingua
  kengän osa kengännauhojen ja jalan välissä, kengän kieli

ilves /ˈilves/ (n)
lynx
  keskikokoinen kissaeläin (), joka on Euroopan ja Siperian metsien tärkeimpiä petoja

imaginaarinen /ˈimaɡɪnˌaːrɪnen/ (adj)
imaginarius
  kuvitteellinen
  imaginaariyksikön sisältävä; kompleksiluku, joka ei ole reaalinen

imaginaariyksikkö /ˈimaɡɪnˌaːriyksˌikːø/ (n)
unitas imaginaria
  kompleksiluvun imaginaariosan perusyksikkö i, joka määritellään i=\sqrt {-1}; mahdollistaa reaalilukujen laajentamisen kompleksilukujen joukkoon

imartelu /ˈimartˌelu/ (n)
blanditia
  imarteleminen

imeskelytabletti /ˈimeskˌelytˌabletːɪ/ (n)
pastillus
  tabletti, joka imeskeltäessä luovuttaa vaikuttavaa ainetta tai esim. nikotiinia

imettäjä /ˈimetːˌæjæ/ (n)
altrix
  (vanha) nainen, jonka tehtävänä on imettää toisten naisten lapsia

imettää /ˈimetːæː/ (v)
alō
  ruokkia vauvaa antamalla hänen imeä rintaa äidinmaidon saamiseksi

imetys /ˈimetys/ (n)
nūtrīcātus
  imettäminen

imeä /ˈimeæ/ (v)
sugere
  vetää nestettä suuhunsa suun lihasten voimalla

imitaatio /ˈimɪtˌaːtɪo/ (n)
imitatio
  jäljittely; mukaelma, jäljitelmä

imitaattori /ˈimɪtˌaːtːorɪ/ (n)
imitātor
  henkilö, joka viihdyttää yleisöä jäljittelemällä toisen, yleensä kuuluisan henkilön ääntä ja maneereita

imitoida /ˈimɪtˌoida/ (v)
imitor
  jäljitellä; matkia

imitointi /ˈimɪtˌointɪ/ (n)
imitamentum
  imitoiminen

imperatiivi /ˈimperatˌiːvɪ/ (n)
(modus) imperativus
  tapaluokka, joka ilmaisee toiminnan käsketyksi, kehotetuksi tai toivotuksi. Sen tunnus suomessa vaihtelee persoonittain: Yksikön toinen on kirjoitusasultaan tunnukseton, mutta ääntöasussa esiintyy jäännöslopuke /ˣ/, monikon ensimmäisessä ja toisessa tunnus on -kaa tai -kää vokaalisoinnun mukaisesti, yksikön ja monikon kolmannessa tunnus taas on -ko tai -kö vokaalisoinnun mukaan.

imperfekti /ˈimperfˌektɪ/ (n)
imperfectum
  aikamuoto, joka kuvaa mennyttä tekemistä, joka saattaa jatkua

imperialismi /ˈimperˌialˌismɪ/ (n)
imperialismus
  alue- ja talousvaltauksiin pyrkivä suurvaltapolitiikka

improvisoida /ˈimprovɪsˌoida/ (v)
ala
  luoda taidetta sen esityshetkellä ilman valmistautumista tai harjoittelua

imuneste /ˈimunˌeste/ (n)
lympha
  selkärankaisten verisuonistossa virtaavan veren plasman kudosnesteestä siirtyneen osan muodostama imusuonistossa virtaava kellertävä neste

imusuoni /ˈimusˌuonɪ/ (n)
vas lymphaticum
  imunestettä kuljettava ohutseinäinen suoni

indefiniittinen /ˈindefɪnˌiːtːɪnen/ (adj)
indefinitus
  epämääräinen, määräämätön

indefiniittipronomini /ˈindefɪnˌiːtːɪprˌonomˌinɪ/ (n)
pronomen indefinitum
  epämääräinen homomini, joka ei viittaa mihinkään tunnettuun tai yksilöityyn asiaan. Perinteisesti ne pronominimaiset sanat, jotka eivät sovi muihin, määräisten pronominien ryhmiin, uusissa kieliopeissa myös kvanttoripronomini. Suomen indefiniittipronomineja ovat esim. joku, muu, kumpikin ja eräs.

indeksi /ˈindeksɪ/ (n)
index
  muutoksen suuruuden vertailuun käytettävä luku

indikaatio /ˈindɪkˌaːtɪo/ (n)
index
  tiettyyn asiaan viittaaminen, osoittaminen; osoitus, viittaus
  seikka, joka viittaa sairauden syyhyn, laatuun, yksittäisiin oireisiin tai ennusteeseen; hoidon aihe

indikatiivi /ˈindɪkatˌiːvɪ/ (n)
indicativus
  yleisin tapaluokka, jolla ei ole erityistä tunnistetta. Suomen kielessä indikatiivi ilmaisee toiminnan todelliseksi.

indikatiivinen /ˈindɪkatˌiːvɪnen/ (adj)
indicābilis
  sellainen, joka liittyy indikatiivitapaluokkaan, indikatiivimuotoinen

indium /ˈindium/ (n)
indium
  eräs alkuaine, tunnus: In

indoeurooppalainen /ˈindoˌeuroːpːalˌainen/ (adj)
Indo-Europaeus
  (kielitiede) yhteisestä kantakielestä lähtenyt eurooppalais-aasialaiseen kielikuntaan kuuluva, indogermaaninen

indoeurooppalainen /ˈindoˌeuroːpːalˌainen/ (n)
Indo-Europaeus
  indoeurooppalaisia kieliä puhuva; myös Indonesian malajien ja eurooppalaisten jälkeläiset

indonesia /ˈindonˌesɪa/ (n)
Lingua Indonesiana
  indonesian kieli, pääasiassa Indonesiassa puhuttava malaijille hyvin läheistä sukua oleva austronesialainen kieli

indonesialainen /ˈindonˌesɪalˌainen/ (adj)
indonesicus
  Indonesiasta peräisin oleva tai Indonesiaan liittyvä

indonesialainen /ˈindonˌesɪalˌainen/ (n)
indonesicus
  pysyvästi Indonesiassa asuva henkilö

inferiorinen /ˈinferˌiorɪnen/ (adj)
inferior
  alapuolella tai alhalla sijaitseva

infernaalinen /ˈinfernˌaːlɪnen/ (adj)
infernus
  helvetillinen, pirullinen

infinitiivi /ˈinfɪnɪtˌiːvɪ/ (n)
infinitivus
  verbin substantiivinen nominaalimuoto

influenssa /ˈinfluˌenssa/ (n)
influentia
  kuumeen nostava epidemioina leviävä virussairaus

informaatio /ˈinformˌaːtɪo/ (n)
doctrina
  tietosisältö, vääristymätön tieto; vääristelemätön tiedonanto

informatiivinen /ˈinformatˌiːvɪnen/ (adj)
īnfōrmātīvus
  runsaasti informaatiota sisältävä ja antava, informaatiopitoinen

informoida /ˈinformˌoida/ (v)
doceo
  tiedottaa, kertoa

ingressi /ˈiŋressɪ/ (n)
ducere
  johdantokappale; tekstin alussa johdatus käsiteltävään asiaan; laajennettu pääotsikko, joka sisältää keskeisimmän viestin ja herättää lukijan mielenkiinnon

inhimillinen /ˈinhɪmˌillɪnen/ (adj)
humānus
  ihmisiin liittyvä; ihmiselle tyypillinen tai ihmiseltä odotettava

inhimillisyys /ˈinhɪmˌillɪsyːs/ (n)
humanitas
  se, että on inhimillinen; ihmisläheisyys, humaanius

inho /ˈinho/ (n)
abominatio
  voimakas vastenmielisyyden tunne

inhota /ˈinhota/ (v)
abhorreō
  pitää erityisen vastenmielisenä, tuntea inhoa jtak kohtaan

inhottava /ˈinhotːˌava/ (adj)
foedus
  inhon tunteen aiheuttava

inistä /ˈinɪstæ/ (v)
ampla
  valittaa, vinkua

inka /ˈiŋka/ (n)
Inca
  Etelä-Amerikassa länsirannikolla ja Andien vuoristoissa eläneen intiaanikansan jäsen

inkivääri /ˈiŋkɪvˌæːrɪ/ (n)
zingiber
  sen maavarresta valmistettava mauste

inkontinenssi /ˈiŋkontɪnˌenssɪ/ (n)
incontinentia
  kykenemättömyys virtsan tai ulosteen pidättämiseen

inkvisitio /ˈiŋkvɪsˌitɪo/ (n)
Inquisitio
  katolisen kirkon harhaoppisuuden poistamiseen luotu organisaatio

innokas /ˈinnokas/ (adj)
avidus
  jolla on paljon intoa

innostaa /ˈinnostaː/ (v)
persuadere
  innoittaa

innostus /ˈinnostus/ (n)
studium
  into, innokkuus, vimma, kuume, hanakkuus

insesti /ˈinsestɪ/ (n)
incestum
  läheisten sukulaisten välinen sukupuoliyhteys

insinööri /ˈinsɪnˌøːrɪ/ (n)
ingeniator
  tekniikan parissa suunnittelutehtävissä työskentelevä henkilö; teknisen alan alemman korkeakoulututkinnon, insinööritutkinnon, suorittanut henkilö, joka soveltaa tiedettä

inspiroida /ˈinspɪrˌoida/ (v)
afflō
  innostaa muita ihmisiä, antaa inspiraatiota

instrumentaali /ˈinstrumˌentaːlɪ/ (n)
instrumentalis
  monien kielten taivutusmuoto, joka ilmaisee välinettä tai keinoa, jolla tekeminen suoritetaan

instrumentti /ˈinstrumˌentːɪ/ (n)
instrumentum
  keino, väline

insuliini /ˈinsulˌiːnɪ/ (n)
insulinum
  hormoni, joka säätelee sokeriaineenvaihduntaa elimistössä; liittyy diabetekseen

integroida /ˈinteɡrˌoida/ (v)
integrare
  yhdentää; tehdä kokonaisuudeksi; tehdä osaksi kokonaisuutta
  muodostaa funktio, jonka derivaatta on annettu funktio

interdikti /ˈinterdˌiktɪ/ (n)
impermissus
  katolisen kirkon keskiajalla käyttämä rangaistuskeino, jossa tietyllä alueella kiellettiin kaikki kirkolliset toimitukset, paitsi kaste ja ehtoollinen suurina juhlapyhinä

interferoida /ˈinterferˌoida/ (v)
obstō
  aiheuttaa interferenssiä

interjektio /ˈinterjˌektɪo/ (n)
interiectio
  huudahdussana, sanaluokka huudahduksille ja vastaaville ilmauksille

internationaali /ˈinternˌatɪonˌaːlɪ/ (n)
internātiōnālis
  vasemmistolaisten kansainvälisiä yhteistyöjärjestöjä, joiden johtoajatuksena on internationalismi

internet /ˈinternet/ (n)
interrete
  käsitteellistynyt, yleisnimen tyyppinen vastine sanalle Internet, globaali useista tietoverkoista koostuva verkko

interrogatiivipronomini /ˈinterrˌoɡatˌiːvɪprˌonomˌinɪ/ (n)
pronomen interrogativum
  kysymyksissä käytettävä pronomini

intervalli /ˈintervˌallɪ/ (n)
discrimen
  kahden sävelkorkeuden väli

intiaani /ˈintɪˌaːnɪ/ (n)
Indus
  Amerikan alkuasukas (lukuun ottamatta eskimoita)

intiaanikanootti /ˈintɪˌaːnɪkanˌoːtːɪ/ (n)
caudica
  varsinainen kanootti, toinen kanootin päätyypeistä; puoliksi seisovassa asennossa melottava kanootti, jonka mela on yksilapainen

intialainen /ˈintɪalˌainen/ (n)
Indus
  pysyvästi Intiassa asuva henkilö

intiimi /ˈintɪːmɪ/ (adj)
subsōnō
  likeinen, läheinen; sellainen, joka koskee usein yksityiselämää ja siihen liittyviä häveliäisyydestä salattavia asioita, arkaluontoisen henkilökohtainen

into /ˈinto/ (n)
alces
  kiihkeä halu tehdä jtak

intohimo /ˈintohˌimo/ (n)
perturbatio
  kiihkeä tunne tai vakaumus; pysyvä, voimakas halu tai sen kohde

intohimoinen /ˈintohɪmˌoinen/ (adj)
passionatus
  sellainen, joka tuntee intohimoa jotakin kohtaan; kiihkeä

intoilija /ˈintoilˌija/ (n)
perquīsītor
  henkilö, joka intoilee

intransitiivinen /ˈintransɪtˌiːvɪnen/ (adj)
intransitīvus
  kohteeton, sellainen verbi jonka toiminta ei kohdistu tunnettuun objektiin.

intransitiiviverbi /ˈintransɪtˌiːvɪvˌerbɪ/ (n)
verbum intransitivum
  intransitiivinen verbi, sellainen verbi jonka toiminta ei kohdistu tunnettuun objektiin

intressi /ˈintressɪ/ (n)
compendium
  se mitä haluaa itselleen tai jollekin ryhmälle jostakin asiasta

introitus /ˈintroitus/ (n)
#Latina
  messun aloitusrituaali

inttää /ˈintːæː/ (v)
efflāgitō
  väittää itsepäisesti

intuitiivinen /ˈintwɪtˌiːvɪnen/ (adj)
intuitivus
  välittömään oivallukseen eli intuitioon perustuva, vaistonvarainen

invaasio /ˈinvaːsˌio/ (n)
incursiō
  maahantunkeutuminen, maahanhyökkäys

investoida /ˈinvestˌoida/ (v)
collocō
  sijoittaa pääomaa johonkin (tavallisesti aineelliseen) tarkoituksena saada pääomalle tuottoa tulevaisuudessa; tehdä investointi

investointi /ˈinvestˌointɪ/ (n)
collocātiō
  kansantalouden säästöistä osuus, joka käytetään tulevaisuuden tuotannon kasvattamiseen

involuutio /ˈinvolˌuːtɪo/ (n)
involutio
  sisäänpäin kääntyminen
  palautuminen toimettomuustilaan
  surkastuminen

ioni /ˈionɪ/ (n)
ion
  sähköisesti varautunut atomi tai atomiryhmä

ioota /ˈioːta/ (n)
iota
  kreikkalaisten aakkosten yhdeksäs kirjain, vastaava symboli Ι tai ι

iranilainen /ˈiranɪlˌainen/ (adj)
iranicus
  Iranista peräisin oleva tai Iraniin liittyvä

iranilainen /ˈiranɪlˌainen/ (n)
iranicus
  pysyvästi Iranissa asuva henkilö

iridium /ˈirɪdium/ (n)
iridium
  eräs alkuaine (tunnus Ir)

ironia /ˈironˌia/ (n)
ironia
  komedian laji, jossa sanoja käytetään päinvastaisen merkityksen ilmaisemiseen; esittää virheet hyvinä ominaisuuksina, arvottoman arvokkaana, moitteet kehuina

irrallaan /ˈirrallaːn/ (adv)
laxus
  (3. persoonan muoto) irti, ei kiinni jossakin eikä kinnitettynä tai kiinnittyneenä johonkin

irrallinen /ˈirrallɪnen/ (adj)
laxus
  irrallaan oleva

irrationaaliluku /ˈirratˌionˌaːlɪlˌuku/ (n)
numerus irrationalis
  reaaliluku, jota ei voi esittää kahden kokonaisluvun suhteena, rationaalilukuna (\scriptstyle \frac{m}{n}), jossa m ja n ovat kokonaislukuja

irrota /ˈirrota/ (v)
abiungō
  lähteä irti jostain

irrottaa /ˈirrotːaː/ (v)
abiungere
  päästää irti tai irralleen, ottaa erilleen, saattaa erilleen, katkaista

irstas /ˈirstas/ (adj)
dissolutus
  epäsiveellinen; hyvin sopimaton

irti /ˈirtɪ/ (adv)
solūtus
  erillään toisesta ihmisestä

irtisanoa /ˈirtɪsˌanoa/ (v)
flamma
  sanoa sopimus irti, lopettaa sopimus

irtolainen /ˈirtolˌainen/ (n)
errō
  henkilö, jolta puuttuu kiinteä asuinpaikka ja mahdollisuus säännölliseen toimeentuloon

isi /ˈisɪ/ (n)
tata
  isä

iskelmä /ˈiskelmæ/ (n)
battuo
  hitti, hittikappale

iskeä /ˈiskeæ/ (v)
battuere
  lyödä nyrkillä tai veitsellä
aggredior
  hyökätä jotain vastaan
battuo
  iskeytyä, syöksyä

iskias /ˈiskɪas/ (n)
ischias
  lonkkahermon ärtyminen

isku /ˈisku/ (n)
battuo
  napakka, ponnekas lyönti
ictus
  nopeasti liikkuvan esineen osuminen kohteeseen
plāga
  (sodankäynti) äkkinäinen tai yllätyksellinen aseellinen hyökkäys tai pommi-isku

iskurepliikki /ˈiskurˌeplɪːkːɪ/ (n)
kū
  repliikki, joka toimii merkkinä näyttelijälle aloittaa oma repliikki tai tehdä jotain

islam /ˈislam/ (n)
islam
  Arabian niemimaalta lähtöisin oleva uskonto, joka sai alkunsa 600-luvun alkupuolella profeetta Muhammedin ilmestyksien pohjalta

islanniksi /ˈislannˌiksɪ/ (adv)
lingua Islandica
  islannin kielellä, islannin kielelle

islanti /ˈislantɪ/ (n)
lingua Islandica
  Islannissa puhuttava germaaninen kieli (kielitunnus: is). Sanalista

islantilainen /ˈislantɪlˌainen/ (adj)
lingua Islandica
  Islannista peräisin oleva tai Islantiin liittyvä

iso /ˈiso/ (adj)
grandis
  suuri, kookas, mittava

iso ranneluu /ˈiso rˈanneluː/ (n)
os capitate
  ranteen luu keskisormen tyvessä, os capitate

isoisä /ˈisoisæ/ (n)
avus
  isän tai äidin isä, isänisä tai äidinisä

isokokoinen /ˈisokokˌoinen/ (adj)
grandis
  kooltaan suuri, kookas

isosetä /ˈisosˌetæ/ (n)
avunculus magnus
  isän tai äidin setä

isotooppi /ˈisotˌoːpːɪ/ (n)
isotopus
  atomilaji; alkuaineen atomimassan suhteen erilainen laji; ovat atomeja, joissa on sama määrä protoneja, mutta eri määrä neutroneja

isovarvas /ˈisovˌarvas/ (n)
hallux
  ihmisellä suurin varvas; varpaista se, joka on lähimpänä pariansa, oikean jalan vasemmanpuoleisin ja vasemman jalan oikeanpuoleisin varvas

isoympyrä /ˈisoˌympyræ/ (n)
circulus maior
  Pallon ja sen keskipisteen kautta kulkevan tason leikkausympyrä. Pallon ympäri kulkeva suurin mahdollinen ympyrä, esimerkiksi maapallon päiväntasaaja,

isoäiti /ˈisoˌæitɪ/ (n)
avia
  isän tai äidin äiti

istua /ˈistua/ (v)
sedere, diuk
  olla istuma-asennossa, olla istuallaan

istuin /ˈistwɪn/ (n)
sedīle
  istumiseen tarkoitettu väline

istuinluu /ˈistwɪnluː/ (n)
os ischium
  alin lantion muodostavista luista (os ischium)

istuttaa /ˈistutːaː/ (v)
cōnserō
  asettaa kasvin taimia multaan, jotta ne kasvaisivat

istuutua /ˈistuːtˌua/ (v)
consido
  laskeutua alustalle niin että ruumiin paino tulee takapuolen päälle

isyys /ˈisyːs/ (n)
paternitās
  se että joku on isä, isän sukulaisuussuhde lapseen

isä /ˈisæ/ (n)
pater, genitor
  lapsen siittänyt mies, lapsen biologinen isä
  (kirkko) katolinen miespuolinen seurakunnan pappi

isänisä /ˈisænˌisæ/ (n)
avus paternus
  isoisä isän puolelta, isän isä

isänmaa /ˈisænmaː/ (n)
patria
  maa, jossa henkilö on syntynyt tai josta hänen sukunsa on lähtöisin

isänmaallisuus /ˈisænmˌaːllɪsuːs/ (n)
amor patriae
  rakkaus isänmaata kohtaan

isännimi /ˈisænnˌimɪ/ (n)
nomen patronymicum
  henkilön isän mukaan annettu sukunimen vastine tai yksi etunimistä
  itäslaavilaisissa ja eräissä muissa kielissä isän etunimestä johdettu keskimmäinen nimi, jonka käyttö voi olla lakisääteinen

isäntä /ˈisæntæ/ (n)
hospes
  talon tai maatilan miespuolinen omistaja, talonisäntä
  kutsujen tai muun tilaisuuden järjestäjä

isäntäeliö /ˈisæntˌæelˌiø/ (n)
dissignātor
  eliö, jossa loinen elää sitä hyödyntäen eli loisien ja jossa loinen saa yksipuolista hyötyä isäntäeliöstä

isänäiti /ˈisænˌæitɪ/ (n)
avia paternalis
  isoäiti isän puolelta, isän äiti

isäpuoli /ˈisæpˌuolɪ/ (n)
vītricus
  äidin uusi mies, joka ei ole lapsen biologinen tai adoptoinut isä

italia /ˈitalˌia/ (n)
italicum
  italian kieli, itäromaaninen kieli, jonka alkumuotona pidetään latinaa. Italia on Italiassa puhuttava pääkieli, jota puhutaan lähes koko Italiassa. Sanalista

italiaksi /ˈitalɪˌaksɪ/ (adv)
itala
  italian kielellä, italian kielelle

italialainen /ˈitalˌialˌainen/ (adj)
italus
  Italiasta peräisin oleva tai Italiaan liittyvä

italialainen /ˈitalˌialˌainen/ (n)
italus
  pysyvästi Italiassa asuva henkilö

itara /ˈitara/ (adj)
avarus
  kitsas; ylenmäärin säästeliäs ja nuuka.

itiökotelo /ˈitɪˌøkotˌelo/ (n)
ascus
  kotelosienen itiölavassa tiheänä kerroksena sijaitsevia soluja, joiden sisällä itiöt syntyvät

itkeä /ˈitkeæ/ (v)
fleo
  vuodattaa kyyneliä yleensä surun tai liikutuksen vuoksi

itkijä /ˈitkɪjæ/ (n)
praecō
  henkilö, joka itkee

itse /ˈitse/ (adv)
idem
  omatoimisesti, henkilökohtaisesti

itsekseen /ˈitsekseːn/ (adv)
sponte
  yksinään, omissa oloissaan

itsemurha /ˈitsemˌurha/ (n)
suicidium
  tahallinen hengen riistäminen itseltään

itsemurhaaja /ˈitsemˌurhaːja/ (n)
suicidium
  itsemurhan tekijä

itsenäinen /ˈitsenˌæinen/ (adj)
independens
  toisista riippumaton

itsenäisyys /ˈitsenˌæisyːs/ (n)
libertas
  ylin valta, suvereniteetti, täydellinen riippumattomuus

itsenäisyystaistelu /ˈitsenˌæisyːstˌaistelu/ (n)
combattuo
  taistelu valtion itsenäisyyden saavuttamiseksi

itsepintainen /ˈitsepˌintainen/ (adj)
obnixus
  hellittämätön, sitkeä, itsepäinen

itsepäinen /ˈitsepˌæinen/ (adj)
obstinātus
  omasta tahdostaan, mielipiteestään tms. tiukasti kiinni pitävä

itsepäisyys /ˈitsepˌæisyːs/ (n)
obstinātiō
  jääräpäisyys, periksiantamattomuus jostain tietystä asiasta

itsestään /ˈitsestæːn/ (adv)
sponte
  ilman ulkoista vaikutusta

itsetiedoton tuottamus /ˈitsetˌiedoton tˈuotːamus/ (n)
culpa
  rikoksen tekeminen tai vahingon aiheuttaminen siten, että tekijä ei ole huomannut seurauksen syntymisen mahdollisuutta, vaikka hän olisi voinut sen havaita olemalla huolellisempi

itsetietoinen tuottamus /ˈitsetˌietoinen tˈuotːamus/ (n)
culpa luxuria
  rikoksen tekeminen tai vahingon aiheuttaminen siten, että tekijä on mieltänyt tekonsa mahdolliset seuraukset, mutta silti tehnyt oikeudenloukkauksen luottaen siihen, ettei seurauksia sittenkään synny

itsetyydytys /ˈitsetˌyːdytys/ (n)
masturbatio
  omien sukupuolielinten hyväilyä ja koskettelua seksuaalisen mielihyvän saamiseksi

itsevarma /ˈitsevˌarma/ (adj)
confidens
  sellainen jolla on itseluottamusta

itsevarmuus /ˈitsevˌarmuːs/ (n)
confīdentia
  varma luottamus omiin kykyihin

itu /ˈitu/ (n)
germen
  kasvin siemenestä tai mukulasta kasvamaan lähtevä varren ja lehtien alku

itä /ˈitæ/ (n)
oriens
  pääilmansuunta pohjoisen ja etelän välissä, pohjoisesta 90 astetta myötäpäivään

itäinen /ˈitæinen/ (adj)
orientalis
  sellainen, joka sijaitsee idässä, idässä oleva tai idästä tuleva; itäiseen ilmansuuntaan liittyvä.

itämaat /ˈitæmaːt/ (n)
oriens
  (maantiede) orientti, Euroopan itäpuolella olevat maat

itää /ˈitæː/ (v)
germinare
  alkaa kehittyä kasviksi

iva /ˈiva/ (n)
dērīsiō
  ylimielinen pilkanteko, jonka tarkoituksena on kohteen halventaminen

ivamukaelma /ˈivamˌukaˌelma/ (n)
cavillatio
  ivallinen, piikittelevä, liioitteleva tai koominen toisen (yleisön tunteman) teoksen jäljitelmä

iäkäs /ˈiækæs/ (adj)
annōsus
  (ihmisestä) kauan elänyt vanha

jaaritella /jˈaːrɪtella/ (v)
ālūcinor
  puhua pitkäveteisesti usein turhanpäiväisistä asioista, puhua turhan monisanaisesti

jaarittelija /jˈaːrɪtːˌelɪja/ (n)
homo loquax
  henkilö, jolla on tapana jaaritella

jaettava /jˈaetːˌava/ (adj)
divisibilis
  sellainen, joka on jaettavissa tai jaettavana

jaettava /jˈaetːˌava/ (n)
divisibilis
  jakolaskussa se luku, joka jaetaan toisella luvulla

jaettu /jˈaetːu/ (adj)
dīvīsus
  sellainen, jolle on suoritettu jakaminen eli josta on annettu osia jaon eri osapuolille

jahdata /jˈahdata/ (v)
consector
  (metsästys) metsästää joukolla, olla jahdissa

jahkailla /jˈahkailla/ (v)
procrastino
  viivytellä päätöksen tekemistä

jahkailu /jˈahkailu/ (n)
morōsitās
  jahkaileminen

jakaa /jˈakaː/ (v)
distribuere
  antaa kullekin osuutensa
dīvidō
  tehdä jako
  saattaa osiin jkn kokonaisuus
  toimittaa jakelu
distribuō
  tehdä jakolasku

jakauma /jˈakauma/ (n)
diaeresis
  havaintoyksiköiden jakautuminen jollakin asteikolla

jakaus /jˈakaus/ (n)
pars
  hiuksiin tavallisesti kammalla tehtävä rajalinja, joka jakaa hiukset kahteen eri suuntiin kammattavaan osaan

jakelija /jˈakelˌija/ (n)
dīvīsor
  henkilö, joka jakelee

jakelu /jˈakelu/ (n)
diaeresis
  erit. tuotteiden, tarvikkeiden, sähkön tms. toimitus käyttäjille tai kuluttajille

jakkara /jˈakːara/ (n)
excrēmentum
  pieni tuoli, jossa ei ole selkänojaa

jako /jˈako/ (n)
dīvīsiō
  jonkin jakaminen tai jakautuminen osiin

jakojäännös /jˈakojˌæːnnøs/ (n)
reliquum
  (matematiikka) kokonaisluvuilla tehdyn jakolaskutoimituksen ylijäämä silloin kun jaettava ei ole jakajalla jaollinen

jakolasku /jˈakolˌasku/ (n)
divisio
  kertolaskulla käänteinen laskutoimitus, jossa annettu luku jaetaan yhtä suuriin lukuihin, ositusjako, tai lasketaan kuinka monta kertaa osajoukko sisältyy joukkoon

jaksaa /jˈaksaː/ (v)
creare
  olla jollakulla voimia johonkin

jakso /jˈakso/ (n)
periodus
  kokonaisuuden samanlaisena useita kertoja toistuva osa, jollaisista kokonaisuus sitten muodostuu; myös tapahtumasarjan omalaatuinen aikaisemmasta tai myöhemmästä selkeästi eroava kausi.

jaksollinen järjestelmä /jˈaksollɪnen jˈærjestˌelmæ/ (n)
systema periodicum
  taulukko tunnetuista alkuaineista ryhmiteltynä niiden järjestysluvun ja elektronirakenteen mukaan

jalankulkija /jˈalaŋkˌulkɪja/ (n)
pedes
  henkilö, joka kulkee liikenteessä jalan; myös polkupyörän taluttaja, rullaluistelija, potkulautailija tai -kelkkailija

jalava /jˈalava/ (n)
ulmus
  jalavakasveihin (Ulmus) kuuluva lehtipuu, jonka hedelmä on siipipalteinen pähkylä

jalka /jˈalka/ (n)
crus
  liikkumiseen käytettävä ruumiinosa tai raaja (kädellisillä alaraaja) kokonaisuudessaan lonkasta varpaisiin
pes, pēs
  jalkaterä; (laajemmin) jalkaterän mitta tai koko
pes
  pituusmitta, jonka määritelmä on vaihdellut eri aikoina ja paikoissa, nykyisen kansainvälisen määritelmän mukaan 12 tuumaa eli 0,3048 metriä, tunnus ft

jalkajakkara /jˈalkajˌakːara/ (n)
scabellum
  pieni jakkara, joka ei ole tarkoitettu tavallisen jakkaran tavoin istuttavaksi, vaan alustaksi jalkojen lepuuttamiseen

jalkakyykky /jˈalkakˌyːkːy/ (n)
conquiniscō
  painojen kanssa tehtävä voimailuliike, jossa laskeudutaan kyykkyyn ja noustaan ylös

jalkakäytävä /jˈalkakˌæytævæ/ (n)
pavīmentum
  jalankulkijoille kadun varteen varattu kulkuväylä

jalkapallo /jˈalkapˌallo/ (n)
pediludium, pedifollis
  urheilulaji, jossa kaksi 11-henkistä joukkuetta pyrkivät saman pallon saamaan toistensa maaliin useampia kertoja kuin vastustaja
pedifollis, pediludium
  jalkapallopelin pelivälineenä oleva pallo

jalkapalloilija /jˈalkapˌalloilˌija/ (n)
pedilusor
  jalkapallon pelaaja, henkilö, joka pelaa jalkapalloa

jalkapohja /jˈalkapˌohja/ (n)
planta
  jalkaterän alapuoli

jalkapöydänluu /jˈalkapˌøydænluː/ (n)
ossa metatarsi
  jalkapöydässä olevista varpaiden luista, vastaavat luut kämmenessä ovat kämmenluita

jalkaterä /jˈalkatˌeræ/ (n)
pes
  ihmisen alaraajan alaosa nilkasta kantapäähän ja varpaisiin

jalkavaimo /jˈalkavˌaimo/ (n)
amāsia
  vakituinen ja virallinen rakastajatar

jalkaväki /jˈalkavˌækɪ/ (n)
peditātus
  maavoimiin kuuluva aselaji, jonka sotilaat taistelevat yleensä jalkaisin ja käyttävät henkilökohtaista asetta

jalkeilla /jˈalkeilla/ (adv)
super
  ei makuulla tms.
  ei sängyssä tms. yrittämässä nukkua, ylhäällä; hereillä

jalkine /jˈalkɪne/ (n)
calceus
  jalkapohjan alle tai tarvittaessa jalkaterän suojaksi jalkaan kiinnitettävä liikkumista helpottava ympäröiviltä olosuhteilta suojaava toistuvaan käyttöön tarkoitettu pukine, jonka sisäpuolelle voidaan tarvittaessa laittaa vaatekappale tai muu pehmuste. Ulkopuolelle voidaan pukea päällysjalkine tai kiinnittää liikkumista helpottavia laitteita.

jalkopää /jˈalkopæː/ (n)
pēs
  se osa sängystä, mihin päin jalat asetetaan nukkumaan käytäessä

jalo /jˈalo/ (adj)
nōbilis
  henkisesti ihailtava, arvokas

jalokivi /jˈalokˌivɪ/ (n)
gemma
  koruna tai muuna koristeena käytetty, erityisen arvokkaana pidetty läpinäkyvä ja valoa taittava kivi tai kova mineraali

jalustin /jˈalustɪn/ (n)
stapes
  satulaan kuuluva teline, jossa pidetään jalkaa ratsastaessa

jambi /jˈambɪ/ (n)
iambus
  lyhytpitkä, kaksitavuinen runojalka, joka koostuu lyhyestä (painottomasta) ja pitkästä (painollisesta) tavusta ()

jano /jˈano/ (n)
sitis
  yleensä nestevajauksen aiheuttama tarve juoda; se, että janottaa

janoinen /jˈanoinen/ (adj)
siccus
  sellainen, jolla on jano

janota /jˈanota/ (v)
famēs
  haluta kovasti

janottaa /jˈanotːaː/ (v)
siccus
  tuntea tarvetta juoda; tuntea janoa
  saada tuntemaan tarvetta juoda; lisätä janon tunnetta

jaollinen /jˈaollɪnen/ (adj)
divisibilis
  sellainen, joka voidaan jakaa, kun jakajana on nollasta ja jaettavasta eroava yhtä (1) suurempi tai pienempi kokonaisluku.

jaotella /jˈaotella/ (v)
dīvidō
  jakaa osiin yleensä eritellen

japani /jˈapanɪ/ (n)
Iaponice
  ensisijassa Japanissa puhuttava kieli (kielitunnus: ja)

japaniksi /jˈapanˌiksɪ/ (adv)
Iapo
  japanin kielellä, japanin kielelle

japanilainen /jˈapanɪlˌainen/ (adj)
Iapo
  Japanista peräisin oleva tai tai Japaniin liittyvä

japanilainen /jˈapanɪlˌainen/ (n)
Iapo
  pysyvästi Japanissa asuva henkilö

jarru /jˈarru/ (n)
sufflāmen
  liikkeen hidastamiseen ja pysäyttämiseen tai paikalla pysymisen varmentamiseen tarkoitettu laite

jarruttaa /jˈarrutːaː/ (v)
sufflāminō
  vähentää nopeutta, varsinkin painamalla jarrua

jaspis /jˈaspɪs/ (n)
iaspis
  kvartsin laji, joka voi olla punertavaa, ruskeaa, kellertävää, vihreää tai kirjavaa

jatkaa /jˈatkaː/ (v)
continuo
  olla lopettamatta jo aikaisemmin alkanutta toimintaa, tehdä edelleen keskeytyksettä tai tauon jälkeen

jatkuvasti /jˈatkuvˌastɪ/ (adv)
assiduē
  jatkuvalla tavalla

jatkuvuus /jˈatkuvuːs/ (n)
continuitas
  se, että on jatkuva

jatsata /jˈatsata/ (v)
iazium
  soittaa tai tanssia jatsia

jauhe /jˈauhe/ (n)
pulvis
  pulveri, luonnostaan jauhomainen tai jauhomaiseksi hienonnettu aine

jauheliha /jˈauhelˌiha/ (n)
minūtal
  lihamyllyllä hienonnettu liha, tyypillisesti porsasta tai vasikkaa

jauho /jˈauho/ (n)
farina
  viljan jyvistä (tai muista siemenistä) jauhamalla saatu hienojakoinen ravinnoksi käytettävä aine

jauhottaa /jˈauhotːaː/ (v)
farīna
  ripotella jauhoja pinnalle, peittää pinta jauholla

jazz /jˈats/ (n)
iazium
  Yhdysvalloissa syntynyt musiikillinen traditio, johon kuuluu monia toisistaan kauaksi erkaantuneita tyylejä, joissa on tyypillistä on puhallinsoitinten suuri osuus

jengi /jˈeŋŋɪ/ (n)
globus
  porukka, etenkin nuorista koostuva joukko

jiddiš /jˈidːɪʃ/ (n)
iudaeo-germanica
  jiddišin kieli, juutalaissaksa, keskiajan Saksassa juutalaisten keskuudessa kehittynyt kieli, jota kirjoitetaan heprealaisilla kirjaimilla, mutta sille on olemassa myös virallinen romanisaatiomuoto, kielitunnus: yi)

jippo /jˈipːo/ (n)
astus
  kekseliäs keino jonkin asian suorittamiseksi, temppu

jo /jˈo/ (adv)
iam
  nykyhetkeä aiemmin tai siihen mennessä; määrättyä aikaisemmin, hetkeä aikaisemmin tai siihen mennessä; korostaa etenemistä tiettyyn pisteeseen

jodi /jˈodɪ/ (n)
iodium
  halogeeneihin kuuluva alkuaine, kemiallinen merkki I

joensuu /jˈoensuː/ (n)
ostium
  joen laskukohta toiseen vesistöön tai mereen

jogurtti /jˈoɡurtːɪ/ (n)
iogurtum
  maidosta maitohappobakteerien avulla valmistettu kiinteähkö tai nestemäinen hapanmaitotuote

johdanto /jˈohdanto/ (n)
praefātiō
  aloitusosio esimerkiksi kirjassa tai elokuvassa

johdattaa /jˈohdatːaː/ (v)
ducere
  ohjata, opastaa, johtaa, viedä johonkin

johdin /jˈohdɪn/ (n)
canālis
  tiehyt

johdinauto /jˈohdɪnˌauto/ (n)
filoraeda
  linja-auto, joka ottaa käyttövoimansa kadun yläpuolella kulkevista ajolangoista

johdonmukainen /jˈohdonmukˌainen/ (adj)
congruens
  kauttaaltaan samaa periaatetta noudattava

johdonmukaisesti /jˈohdonmukˌaisestɪ/ (adv)
congruenter
  siten, että on johdonmukainen; samaa periaatetta noudattavasti; siten, että noudattaa kauttaaltaan samaa periaatetta

johtaa /jˈohtaː/ (v)
ducere
  olla jonkin yrityksen tai laitoksen johdossa
  olla ensimmäisenä kilpailussa
  johdattaa
  aiheuttaa seuraus
habeo
  saattaa jk aine tai ominaisuus toisen aineen kautta toiseen aineeseen

johtaja /jˈohtaja/ (n)
princeps
  henkilö, joka johtaa ryhmää tai yhteisöä

johtajuus /jˈohtajuːs/ (n)
ductus
  vallankäyttö sosiaalisessa ryhmässä

johto /jˈohto/ (n)
canālis
  (tekniikka) putki, väylä jota pitkin vettä, kaasua tms. kuljetetaan; jakeluverkon osa
ducere
  (tekniikka) sähkönjohdin, virtapiirin johdin
  johtoasema kilpailussa
ductus
  yhteisön johtajat; johtajisto, päällystö
administrātiō
  johtaminen

johtopäätös /jˈohtopˌæːtøs/ (n)
clausula
  huolellisen ajattelun tuloksena syntynyt sellainen lopputulema johon henkilö on päätynyt

jointti /jˈointːɪ/ (n)
articulus
  kannabista sisältävä sätkä, jonka filtteri saattaa olla kierretty pahvinpala

jokapaikan /jˈokapˌaikan/ (adv)
ens ubique
  kaikkialla läsnäoleva

jokapäiväinen /jˈokapˌæivæinen/ (adj)
quotidianus
  joka päivä ilmaantuva, tapahtuva; jokaiseen päivään kuuluva
abiectus
  tavallinen, arkinen, arkipäiväinen

jokavuotinen /jˈokavˌuotɪnen/ (adj)
quotannis
  sellainen, mikä toistuu joka vuosi

jokeri /jˈokerɪ/ (n)
ioculātor
  narri

joki /jˈokɪ/ (n)
flumen, fluvius
  suuri veden muovaama uoma, jossa virtaa vesi

jolloin /jˈolloin/ (adv)
ante
  (ajan adverbi) viittaa aikaan tai aikaväliin, joka on jo mainittu.

jonglööri /jˈoŋløːrɪ/ (n)
aeruscator
  esiintyjä, joka heittelee ja pyörittelee erilaisia esineitä ilmassa, yleensä käsillään

jono /jˈono/ (n)
sequentia
  peräkkäin järjestyneiden ihmisten tai muiden alkioiden joukko

jopa /jˈopa/ (adv)
etiam
  vieläpä, yksinpä, kerrassaan

joskus /jˈoskus/ (adv)
aliquandō
  satunnaisesti, toisinaan, aika-ajoin, välillä, ajoittain, hetkittäin, silloin tällöin

joukkio /jˈoukːɪo/ (n)
globus
  epämääräinen ihmisryhmä

joukko /jˈoukːo/ (n)
circulus
  toisiaan lähellä olevien tai keskenään yhteen kuuluvien yksilöiden tai esineiden ryhmä
status
  matemaattisten olioiden muodostama tarkkaan määritelty yhdistelmä

joukko-oppi /jˈoukːoˈopːɪ/ (n)
ratio coniunctorum
  joukkojen ominaisuuksia tutkiva matematiikan osa-alue, johon matematiikka monilta osiltaan perustuu

joukkotuhonta /jˈoukːotuhˌonta/ (n)
genocidium
  jonkin kansallisen, rodullisen, etnisen tai uskonnollisen ryhmän taikka niihin rinnastettavan kansanryhmän hävittäminen kokonaan tai osittain; yleiskielessä kansanmurha

joukkovelkakirja /jˈoukːovˌelkakˌirja/ (n)
nexus
  yksityisiltä tai institutionaalisilta sijoittajilta kerätyn rahamäärän vakuudeksi antama velkakirja

joukkue /jˈoukːue/ (n)
turma
  ryhmä, jossa peli pelataan
Tugium
  ryhmistä koostuva sotilasyksikkö

joulu /jˈoulu/ (n)
Christi Natalis
  perinteinen juhla, jota on vietetty, kun päivien lyheneminen on päättynyt; kristittyjen juhla, jota vietetään Jeesuksen joulukuuhun määrätyn syntymäpäivän kunniaksi.

jouluinen /jˈoulwɪnen/ (adj)
natalicius
  jouluun liittyvä tai joulua ilmentävä

joulukuu /jˈoulukuː/ (n)
December, december
  vuoden viimeinen kuukausi, kuukausi marraskuun ja tammikuun välissä

joulukuusi /jˈoulukˌuːsɪ/ (n)
arbor natalicia
  joulun aikaan tavallisesti sisällä pidettävä monin tavoin koristeltu kuusi, joulupuu

joulutonttu /jˈoulutˌontːu/ (n)
alfus
  jouluperinteessä joulupukin apuna toimiva hiippalakkinen pikkuihminen

journalismi /jˈournalˌismɪ/ (n)
diurnariorum ars
  tiedotusoppi

journalisti /jˈournalˌistɪ/ (n)
diurnarius
  toimittaja

jousenjänne /jˈousenjˌænne/ (n)
nervus
  ampuma-aseena käytettävän jousen kaaren päiden välille pingotettu sidos, joka sinkoaa vapautetun jousivoiman vaikutuksesta nuolen liikkeelle

jousi /jˈousɪ/ (n)
arcus
  lihasvoimalla jännitettävä kaaresta ja jänteestä koostuva ase, jolla ammutaan nuolia tai vasamia, kaaripyssy

jousiampuja /jˈousɪˌampuja/ (n)
arcarius
  henkilö, joka harrastaa jousiammuntaa

jousimies /jˈousɪmies/ (n)
arcarius
  sotaväen jousiampuja

joustava /jˈoustava/ (adj)
flexibilis
  sellainen, joka joustaa

joustavuus /jˈoustavuːs/ (n)
flexibilitās
  se, että on joustava

joutilas /jˈoutɪlas/ (adj)
ōtiōsus
  toimeton

joutsen /jˈoutsen/ (n)
cycnus, olor, cygnus
  mikä tahansa joutsenten sukuun () kuuluva lintulaji tai sellaisen yksilö, erityisesti laulujoutsen ()

joutua /jˈoutua/ (v)
debere
  täytyä

joviaali /jˈovɪˌaːlɪ/ (adj)
festivus
  leppoisan ystävällinen, rennon hyväntuulinen

juhla /jˈuhla/ (n)
festum
  juhlapyhä

juhlallinen /jˈuhlallɪnen/ (adj)
solemnis
  juhlalle ominainen; arvokas, vaikuttava

juhlia /jˈuhlɪa/ (v)
celebrō
  viettää juhlaa

juhta /jˈuhta/ (n)
iumentum, jumentum
  veto- ja kuormaeläin, vetojuhta, kuormajuhta

juhtaeläin /jˈuhtaelæin/ (n)
iumentum
  eläin, joka soveltuu käytettäväksi juhtana

juko /jˈuko/ (n)
iugum
  (kalastus) nuotan vedossa käytetty poikkikapula tai korento

julistaa /jˈulɪstaː/ (v)
eloquor
  ilmoittaa julkisesti ja muodollisesti

juliste /jˈulɪste/ (n)
titulus
  seinälle tai muulle näkyvälle paikalle kiinnitettävä suuri paperi, jossa on kuvia, tekstiä tai molempia

julistus /jˈulɪstus/ (n)
fatum
  yhteinen julkinen, yleensä aatteellinen, kannanotto; se, että julistetaan

julkaista /jˈulkaista/ (v)
condīcō
  kustantaa, toimittaa julkisesti saataville
  tehdä julkiseksi

julkaisu /jˈulkaisu/ (n)
editio
  julkaistu kirjallinen tai audiovisuaalinen tuote tai muunlainen teos

julkea /jˈulkea/ (adj)
impudens
  häpeämätön, röyhkeä

julki /jˈulkɪ/ (adv)
cōram
  vahvistava sana

julkiasu /jˈulkɪˌasu/ (n)
speciēs
  se miltä jokin tai joku avoimesti ja julkisesti näyttää, ulkonäkö.

julkinen /jˈulkɪnen/ (adj)
publicus
  yleisessä tiedossa oleva, tunnettu (asia), avoimesti tapahtuva

julkisesti /jˈulkɪsˌestɪ/ (adv)
cōram
  siten, että on julkinen, julkisella tavalla

julkisoikeus /jˈulkɪsˌoikeus/ (n)
iūs pūblicum
  oikeustieteen klassisessa jaottelussa toinen haara, joka tutkii julkista valtaa käyttävien toimijoiden (esim. valtion ja kuntien) ja yksityistä valtaa käyttävien toimijoiden (esim. luonnollisten henkilöiden ja yritysten) välisiä oikeussuhteita

julkistaa /jˈulkɪstaː/ (v)
condīcō
  tehdä julkiseksi, saattaa julkisuuteen

julkistus /jˈulkɪstus/ (n)
editio
  julkistamisen tai julkaisemisen toteutus, julkiseksi teko

julkisuus /jˈulkɪsuːs/ (n)
fāma
  nähtävillä tai muuten yleisessä tietoisuudessa oleminen

julma /jˈulma/ (adj)
saevus
  joka ei välitä toisten kärsimyksistä, tunteeton ja raaka

julmuus /jˈulmuːs/ (n)
immānitās
  se, että on julma

jumala /jˈumala/ (n)
deus, dea
  johonkin uskontoon liittyvä toiminnan aiheuttaja tai hallitsija, joita joissakin uskonnoissa voi olla useitakin

jumalanpilkka /jˈumalˌampɪlkːa/ (n)
blasphēmia
  jumalaan kohdistuva pilkka

jumalatar /jˈumalatar/ (n)
dea
  naispuolinen jumala monijumalaisuudessa

jumaluus /jˈumaluːs/ (n)
deitas
  jumalan olemus; jumalallisuus

jumittua /jˈumɪtːˌua/ (v)
fīxus
  mennä jumiin, jumiutua, juuttua

jumpata /jˈumpata/ (v)
exercitium
  harjoittaa jumppaa, tehdä jumppaliikkeitä

juna /jˈuna/ (n)
hamaxostichus
  raiteilla kulkeva kulkuneuvo, joka yleensä koostuu veturista ja siihen liitetyistä vaunuista

juntta /jˈuntːa/ (n)
aries
  paalutuksessa käytettävä työväline, jolla paalua isketään

juoda /jˈuoda/ (v)
bibo, bibere
  ottaa nestettä suuhunsa ja niellä se

juoksija /jˈuoksɪja/ (n)
cursor
  henkilö, joka juoksee

juoksu /jˈuoksu/ (n)
cursor
  neuletyyppi, jossa lanka ylittää sitomattomana useamman kuin yhden peräkkäisen sidoskohdan

juoksuhauta /jˈuoksuhˌauta/ (n)
fossa
  maahan kaivettava ojamainen kuoppa, joka antaa sotilaille suojan suoralta tulelta

juoksuttaa /jˈuoksutːaː/ (v)
currō
  päästää nestettä pois jostain säiliöstä tai astiasta

juoksutusmaha /jˈuoksutˌusmaha/ (n)
abomāsum
  märehtijöiden neljästä mahasta viimeinen

juoma /jˈuoma/ (n)
potio
  juotavaksi tarkoitettu neste, jota usein nautitaan ruoan yhteydessä

juomalasi /jˈuomalˌasɪ/ (n)
poculum
  lasinen juoma-astia

juomaraha /jˈuomarˌaha/ (n)
cuspis
  ravintolan, hotellin tms. palvelushenkilökunnalle annettu pieni ylimääräinen palkkio; palveluraha

juoni /jˈuonɪ/ (adj)
callidus
  sellainen, joka juonii, juonikas, ovela

juoni /jˈuonɪ/ (n)
argumentum
  metku, ovela suunnitelma, jonkun puijaamiseksi

juonia /jˈuonɪa/ (v)
contechnor
  tehdä ilkeitä suunnitelmia, esim. jonkun vahingoksi; tehdä juoni; punoa juonia

juonikkuus /jˈuonɪkːuːs/ (n)
vulpēs
  oveluus, neuvokkuuteen ja kierouteen us. liittyvä ominaispiirre

juontaa /jˈuontaː/ (v)
a ducor
  saada alkunsa, johtua jostain, juontua jostain
dissignātor
  toimia juontajana, vetää tilaisuuden ohjelmaa

juontaa juurensa /jˈuontaː jˈuːrensa/ (v)
caulis
  olla peräisin jstk

juoppo /jˈuopːo/ (n)
bibōnius
  alkoholin suurkuluttaja tai usein juova alkoholisti

juopua /jˈuopua/ (v)
bibōnius
  tulla humalaan

juopumus /jˈuopumus/ (n)
ēbrietās
  humalatila

juopunut /jˈuopunut/ (adj)
appotus
  havaittavasti alkoholin vaikutuksen alainen

juoru /jˈuoru/ (n)
rūmusculī
  toisen henkilön henkilökohtaisiin asioihin liittyvä huhu

juoruakka /jˈuoruˌakːa/ (n)
lingulāca
  juoruämmä

juoruta /jˈuoruta/ (v)
lingulāca
  levittää juorua

juosta /jˈuosta/ (v)
currere
  liikkua nopeasti jaloillaan

juotikas /jˈuotɪkas/ (n)
hirūdō
  juotikkaiden alaluokan () nivelmatolaji tai yksilö

jupakka /jˈupakːa/ (n)
altercor
  riita, erimielisyys, kina

jurtti /jˈurtːɪ/ (n)
rupex
  juntti, moukka, typerys

jutella /jˈutella/ (v)
garriō
  keskustella, puhua epämuodollisesti jostakin

jutkuttaa /jˈutkutːaː/ (v)
fricare
  saada uskomaan totuudenvastainen asia

juttu /jˈutːu/ (n)
fābula
  kertomus, tarina
capsa
  tapaus

juuri /jˈuːrɪ/ (n)
radix
  kasvin lehdetön, ravinteita ottava useimmiten maanalainen osa, joka kiinnittyy varteen

juuri nyt /jˈuːrɪ nˈyt/ (adv)
dūdum
  Tällä hetkellä.

juurikas /jˈuːrɪkas/ (n)
bēta
  villin rantajuurikkaan viljelty muoto (Beta vulgaris), jonka muunnoksia ovat mm. punajuuri, rehujuurikas ja sokerijuurikas

juurimerkki /jˈuːrɪmˌerkːɪ/ (n)
signum
  matematiikan juurifunktiota osoittava symboli

juuriolut /jˈuːrɪolut/ (n)
cervesia radicalis
  käymismenetelmällä valmistettu, mutta alkoholiton hiilihapollinen tai -hapoton virvoitusjuoma, joka on maustettu sassafrasilla tai sarsaparillalla

juusto /jˈuːsto/ (n)
caseus, caseum
  maidosta juoksettamisen ja maitohappokäymisen avulla valmistettu kiinteä elintarvike

juustokakku /jˈuːstokˌakːu/ (n)
scriblīta
  piirakka, joka valmistetaan tuorejuustosta

juutalainen /jˈuːtalˌainen/ (adj)
iudaeus
  juutalaisen perinteen mukainen, juutalaisuuteen liittyvä

juutalainen /jˈuːtalˌainen/ (n)
iudaeus
  henkilö, joka kuuluu osin kreikkalaiseen heimoon, jonka geneettisen linjan alku on paikannettu nykyisen Turkin koillisosan alueelle lähelle nykyistä Georgiaa

juutalaiskortteli /jˈuːtalˌaiskortːˌelɪ/ (n)
plaga
  kaupungissa sijaitseva juutalaisten asuinalue

juutalaisuus /jˈuːtalˌaisuːs/ (n)
iudaismus
  juutalaisten alun perin Persiasta saapunut uskonto ja kulttuuri

juuttua /jˈuːtːua/ (v)
fīxus
  jäädä kiinni johonkin

juveeli /jˈuveːlɪ/ (n)
gemma
  hiottu jalokivi

jyrkkä /jˈyrkːæ/ (adj)
praeceps
  lähes pystysuora, sellainen jonka kulmakerroin on suuri

jyrkänne /jˈyrkænne/ (n)
abruptum
  jyrkkä, jopa pystysuora rinne

jytky /jˈytky/ (adj)
enormis
  suuri, vankka, mahtava

jytky /jˈytky/ (n)
battuō
  murikka, möhkäle

jyvä /jˈyvæ/ (n)
grānum
  heinäkasvin pähkylämäinen hedelmä, joka sisältää yhden siemenen

jyvänen /jˈyvænen/ (n)
granum
  rae, hiukkanen

jähmettyä /jˈæhmetːˌyæ/ (v)
dūrescō
  jähmetä, muuttua jähmeäksi, kovettua
congelo
  pysähtyä (täysin), tulla aivan liikkumattomaksi

jähmettää /jˈæhmetːæː/ (v)
induro
  saada jähmettymään, muuttaa jähmeäksi, saada lopettamaan virtaus, kovettaa
congelo
  saada jähmettymään; saada lopettamaan liike, pysäyttää (kokonaan)

jäinen /jˈæinen/ (adj)
glaciālis
  jäästä muodostunut, tai tehty, jäässä oleva, jään peittämä, jäänsekainen

jäkälä /jˈækælæ/ (n)
lichen
  (Lichenes) symbioottinen eliö, joka koostuu sienestä ja mikroskooppisista viherlevistä tai syanobakteereista

jäljittää /jˈæljɪtːæː/ (v)
vestīgō
  etsiä jälkien perusteella

jälkeenpäin /jˈælkeːmpæin/ (adv)
post
  tapahtuman jälkeen

jälkeläinen /jˈælkelˌæinen/ (n)
proles
  suvullisessa lisääntymisessä eliölle syntynyt uusi saman lajin yksilö. Ihmisellä lapsi, tytär tai poika. Muille lajeille on omat nimityksensä, vaikka niitäkin saatetaan kuvaannollisesti sanoa lapsiksi.

jälki /jˈælkɪ/ (n)
vestigium
  jonkun tai jonkin kulkemisesta kulkualustaan syntynyt ura tai painauma

jälkiliite /jˈælkɪlˌiːte/ (n)
affixum
  sanan vartaloon tai taivutusvartaloon liitetty johto- tai taivutuspääte, suffiksi

jälkiruoka /jˈælkɪrˌuoka/ (n)
bellaria
  ruokailun päätteeksi syötävä ja usein makea ruoka

jälleen /jˈælleːn/ (adv)
iterum
  taas, uudestaan

jälleenmyyjä /jˈælleːnmˌyːjæ/ (n)
propōla
  henkilö tai yritys, joka hankkii tukkupakkauksen tai muun suuren erän tavaraa myydäkseen niitä edelleen kappaletavarana

jänis /jˈænɪs/ (n)
lepus
  mikä tahansa jäniseläinten lahkoon () kuuluva nisäkäslaji tai sellaisen yksilö

jänne /jˈænne/ (n)
tendo
  luja sidekudoksesta muodostuva rakenne, joka liittää lihaksen luuhun tai rustoon

jännite /jˈænnɪte/ (n)
intentio
  tiheä tunnelma

jännitys /jˈænnɪtys/ (n)
tumor
  se, kun jokin (ihminen tai eloton esine) on jännittynyt; jännitystila, jännittäminen

järeä /jˈæreæ/ (adj)
gravis
  rakenteeltaan massiivinen, vankka tai tukeva, suuritehoinen; toimintatavoiltaan tai keinoiltaan voimallinen, voimakas

järjestelmä /jˈærjestˌelmæ/ (n)
systema
  yhteen kuuluvien osien kokonaisuus

järjestys /jˈærjestys/ (n)
ōrdō
  useiden eri asioiden, esineiden tai olentojen kesken vallitseva tila
  (filosofia, matematiikka, logiikka) joukon jäsenten välinen kahden relaation keskinäinen tai kahden kvantiteetin keskinäinen samankaltaisuus

järjestysluku /jˈærjestˌysluku/ (n)
ordinalis
  luku, joka ilmaisee järjestyksen; ordinaaliluku

järjestää /jˈærjestæː/ (v)
dispōnō
  laittaa järjestykseen, lajitella
reconcinnō
  hoitaa kuntoon
scaena
  aiheuttaa jonkin tapahtuminen

järjestö /jˈærjestø/ (n)
consortium
  jotakin määrätarkoitusta varten muodostettu henkilöiden tai yhteisöjen yhtymä

järjettömyys /jˈærjetːømyːs/ (n)
absurditas
  se, että on järjetön

järjetön /jˈærjetøn/ (adj)
absurdus
  absurdi, sellainen, joka on vailla järkeä; järjenvastainen, älytön

järkeillä /jˈærkeillæ/ (v)
causa
  ajatella jotakin järkevästi, käyttää järkeään, päätellä

järkevä /jˈærkevæ/ (adj)
modicus
  kokemuksellisesti viisas

järki /jˈærkɪ/ (n)
causa
  kyky ajatella rationaalisesti
mens
  tolkku, idea

järkyttää /jˈærkytːæː/ (v)
stupefaciō
  tuottaa järkytystä

järkytys /jˈærkytys/ (n)
commotus
  järkyttyminen

järvi /jˈærvɪ/ (n)
lacus
  lampea suurempi veden täyttämä luonnon allas, johon vettä kerääntyy ympäristöstä. Joskus minimikokona pidetään neljää hehtaaria.

järviruoko /jˈærvɪrˌuoko/ (n)
acutus
  meren ja järvien rannoilla kasvava monivuotinen ruohovartinen kasvi ()

jäsen /jˈæsen/ (n)
sodālis
  (anatomia) ihmisen tai eläimen ruumiinosa, etenkin raaja
sodalis
  (sosiologia) yksittäinen joukkoon kuuluja

jäte /jˈæte/ (n)
eiectamenta
  jostakin toiminnasta syntyvä tarpeeton ja sen tuottajalle hyödyntämiskelvoton aine tai energia

jätevesiviemäri /jˈætevˌesɪvˌiemærɪ/ (n)
cloaca
  putkisto tai muu reitti, jota pitkin jätevedet kuljetetaan pois

jättiläinen /jˈætːɪlˌæinen/ (n)
gigas
  (mytologia) jätti, tarujen yliluonnollisen kookas yleensä suurelta osin ihmisen kaltainen olento

jättiläismäinen /jˈætːɪlˌæismæinen/ (adj)
colossēus
  jättiläistä muistuttava, sen kokoinen; valtava, suunnaton

jättää /jˈætːæː/ (v)
colo
  pistää jokin johonkin lähtien itse pois; antaa olla siinä paikassa jossa se on
  lopettaa seurustelu tai avioliitto jonkun kanssa
gutta
  laskea pois ajoneuvon kyydistä
subeo
  antaa päätettäväksi
demoror
  jätättää

jäykkä /jˈæykːæ/ (adj)
rigens
  ei taipuisa, niin kova ettei taivu

jäykkäkouristus /jˈæykːækˌourɪstus/ (n)
tetanus
  Clostridium tetani -bakteerin aiheuttama sairaus. Bakteeri tuottaa hermomyrkkyä, joka lamaannuttaa lihasten hermoston toiminnan

jää /jˈæː/ (n)
glacies
  veden kiinteä olomuoto alle nollan celsius-asteen lämpötiloissa

jäädä /jˈæːdæ/ (v)
maneo
  alkaa pysyä jossakin paikassa

jäähdytellä /jˈæːhdytellæ/ (v)
frigidulus
  jäähdyttää toistuvasti

jäähdyttää /jˈæːhdytːæː/ (v)
frigidulus
  alentaa lämpötilaa lämpöenergiaa pois siirtämällä

jääkaappi /jˈæːkaːpːɪ/ (n)
apparatus frigorificus
  kylmäkoneella jäähdytetty lämpöeristetty kaappi, jossa säilytetään elintarvikkeita ja muuta kylmäsäilytystä tarvitsevaa

jääkiekko /jˈæːkiekːo/ (n)
alsulegia glacialis
  jäällä kaukalossa pelattava joukkuepeli, jossa pelivälineenä käytetään pientä, kumista kiekkoa

jääkylmä /jˈæːkylmæ/ (adj)
gelidus
  jäisen kylmä

jääkäri /jˈæːkærɪ/ (n)
venator
  kevyen jalkaväkiyksikön sotilas

jäänne /jˈæːnne/ (n)
reliquiae
  jokin joka on jäänyt jäljelle jostakin

jääpuikko /jˈæːpwɪkːo/ (n)
stiria
  katolta tms. valuvasta vedestä jäätynyt muodostuma, jolla tyypillisesti on alaspäin suuntautuva terävä kärki; joskus myös edellisen alapuolelle veden putoamiskohtaan kärki ylöspäin jäätynyt vastaava muodostuma

jäätelö /jˈæːtelø/ (n)
glacies crepito
  maito- , kerma- tai kasvisöljypohjainen jäädytetty jälkiruoka

jäätikkö /jˈæːtɪkːø/ (n)
glaciarium
  maan napa- ja vuoristoseduilla lumirajan yläpuolella muodostunut ja myös lumirajan alapuolelle siirtynyt monien metrien paksuisen jään kattama laaja jääkenttä ja virta

jäätyminen /jˈæːtymɪnen/ (n)
gelidus
  (termodynamiikka) nesteen, usein veden, muuttuminen nestemäisestä jähmeäksi lämpötilan laskiessa ja alittaessa jäätymispisteen

jäätyä /jˈæːtyæ/ (v)
gelō
  muuttua nestemäisestä olomuodosta kiinteäksi aineen jäähtyessä
  palella

jäävuori /jˈæːvuorɪ/ (n)
mons glacialis
  jäätiköstä lohjennut meressä kelluva makeavetinen jääkappale

kaahata /kˈaːhata/ (v)
adūrō
  ajaa ajoneuvolla huolimattomasti kovaa vauhtia

kaakattaa /kˈaːkatːaː/ (v)
gingriō
  etenkin kanan tai sorsalinnun ääntelystä

kaakatus /kˈaːkatus/ (n)
gingrītus
  kanojen ja eräiden muiden lintujen tuottama ääni

kaakeli /kˈaːkelɪ/ (n)
tēgula
  pieni lasitettu keraamilaatta, joita käytetään esimerkiksi kylpyhuoneen seinien päällystämiseen

kaakeloida /kˈaːkelˌoida/ (v)
tēgula
  päällystää jokin pinta kaakeleilla

kaakki /kˈaːkːɪ/ (n)
caballus
  hevonen

kaali /kˈaːlɪ/ (n)
brassica
  ristikukkaisten heimoon kuuluva kasvilaji (Brassica oleracea), jota viljellään monina eri lajikkeina vihanneksena; erityisesti keräkaali

kaani /kˈaːnɪ/ (n)
chanis
  muinaisten mongoli- ja turkkivaltakuntien hallitsija

kaaos /kˈaːos/ (n)
chaos
  epäjärjestys, sekasorto, hajaannus, sekaannus

kaapata /kˈaːpata/ (v)
capio
  ottaa äkkiä, tarttua, siepata, kahmaista
raptō
  ryöstää, siepata

kaapeli /kˈaːpelɪ/ (n)
saphon
  eristetty, yleensä monijohtiminen johto

kaappari /kˈaːpːarɪ/ (n)
cursarius
  henkilö, jolle hallitsija on antanut kaapparikirjan ryöstää vihollisen aluksia

kaappi /kˈaːpːɪ/ (n)
armarium
  tavaroiden säilytykseen tarkoitettu umpinainen ovellinen huonekalu, jossa on yleensä hyllyjä tai orsia, joihin tavarat asetetaan
  isokokoinen henkilö

kaappihomo /kˈaːpːɪhˌomo/ (n)
cinaedicus
  homoseksuaali, joka ei ole vielä kertonut homoseksuaalisuudestaan muille

kaapu /kˈaːpu/ (n)
vestimentum
  viitta

kaareva /kˈaːreva/ (adj)
arcuātus
  ympyrän kaaren sektorin muotoinen

kaari /kˈaːrɪ/ (n)
arcus
  ympyrän kaaren osa, yhtenäinen viiva, joka kaartuu
  muurattu rakenneosa, pieni holvi, jonka tarkoitus on kattaa aukko muurissa ja kannattaa paitsi itsensä myös yläpuolinen muuri
divisio
  kasvien taksonomisen luokittelun hierarkiataso kunnan ja luokan välissä (divisio)
margō
  (graafiteoria) verkon osa kahden solmun välillä

kaariaksentti /kˈaːrɪˌaksentːɪ/ (adj)
signum correptionis
  kirjaimen yläpuolinen ylöspäin aukeava kaari

kaarna /kˈaːrna/ (n)
cortex
  puun uloin kerros; sen kuori, erit. iäkkään männyn paksu kuori

kaarne /kˈaːrne/ (n)
corvus
  korppi (Corvus corax)

kaartua /kˈaːrtua/ (v)
curvāmen
  tehdä mutka, olla kaarella

kaasu /kˈaːsu/ (n)
gasium
  korkeissa lämpötiloissa esiintyvä aineen olomuoto, jossa molekyylit ovat niin harvassa, että ne voivat liikkua toistensa ohi ja ne ovat helposti puristettavissa pienempään tilaan

kaasuttaa /kˈaːsutːaː/ (v)
fūmigō
  käsitellä myrkkykaasulla; tappaa kaasulla

kaataa /kˈaːtaː/ (v)
subvertō
  kumota, laittaa jk pystyssä oleva nurin
  poistaa jk vallasta
fundō
  poistaa ainetta astiasta, säiliöstä tai lavalta
caedere
  hakata, katkaista puita

kaatopaikka /kˈaːtopˌaikːa/ (n)
cuspis
  alue, jolle varastoidaan jätteitä

kaatua /kˈaːtua/ (v)
cadō
  menettää hallittu tasapaino; mennä ympäri tai kyljelleen; murtua, luhistua; läikkyä astian reunojen yli
fragor
  menettää asemansa tai valtansa

kaava /kˈaːva/ (n)
cōnsilium
  alueen maankäyttö- t. rakennussuunnitelma

kaavio /kˈaːvɪo/ (n)
carta
  kaaviokuva, kaavamainen esitys jostakin

kaavoittaa /kˈaːvoitːaː/ (v)
plaga
  laatia alueen maankäyttöä koskeva suunnitelma

kabbala /kˈabːala/ (n)
cabala
  (mytologia) juutalaiseen perimätietoon perustuva oppi

kabinetti /kˈabɪnˌetːɪ/ (n)
cēnāculum
  erillinen pieni huone julkisen tilan yhteydessä

kadehtia /kˈadehtˌia/ (v)
invideo
  ei suoda jklle jtak hänen saamaansa myönteistä asiaa, olla jklle kateellinen jstak

kadmium /kˈadmium/ (n)
cadmium
  sinkkiryhmän metallinen alkuaine, kemialliallinen merkki Cd

kadota /kˈadota/ (v)
abolescō
  joutua kadoksiin, hävitä

kadottaa /kˈadotːaː/ (v)
amitto
  aiheuttaa jonkin katoaminen, usein tahtomattaan; hukata, hävittää

kahakka /kˈahakːa/ (n)
praecursiō
  pienehkö vihamielinen, monesti aseellinen, yhteenotto; jupakka, mellakka

kahdentaa /kˈahdentaː/ (v)
gemino
  monistaa kahdeksi

kahdesti /kˈahdestɪ/ (adv)
bis
  kaksi kertaa

kahlaamo /kˈahlaːmo/ (n)
vadum
  matalavetinen joenylityspaikka

kahlehtia /kˈahlehtˌia/ (v)
alligare
  panna kahleisiin

kahlita /kˈahlɪta/ (v)
catena
  kahlehtia, panna kahleisiin

kahva /kˈahva/ (n)
ampla
  esimerkiksi oven, astian, työkalun tai aseen osa, josta siihen tartutaan kädellä

kahvi /kˈahvɪ/ (n)
coffea, coffeum
  tavallisesti kuumana nautittava juoma, joka on valmistettu uuttamalla veteen kahvipensaan paahdetuista pavuista jauhettua jauhetta
coffeum
  kahvipensaan (jauhetut) pavut, joista em. juoma valmistetaan

kahvila /kˈahvɪla/ (n)
cafeum, caupona cafearia
  paikka, josta voi yleensä ostaa paikalla nautittavaksi kahvia, teetä, virvoitusjuomia, leivonnaisia ja pikkulämpimiä

kahvio /kˈahvɪo/ (n)
cafeteria
  kahvila, jossa on itsepalvelu

kaide /kˈaide/ (n)
cancellī
  ihmistä varten asennettu tuki- tai suojarakenne
tornus
  kangaspuiden tai kutomakoneen kääntyvä puinen raami, johon pirta kiinnitetään

kaihi /kˈaihɪ/ (n)
cataracta
  silmäsairaus, harmaakaihi

kaiketi /kˈaiketɪ/ (adv)
nonne
  ehkä, todennäköisesti, varmaankin

kaikkialla /kˈaikːɪalla/ (adv)
ubique
  joka paikassa

kaikkitietävä /kˈaikːɪtˌietævæ/ (adj)
omnisciēns
  sellainen, joka tietää kaiken

kaikkivoipa /kˈaikːɪvˌoipa/ (adj)
omnipotens
  sellainen, jolla on vaikutusvalta kaikkeen ja kaikkialle

kaiku /kˈaiku/ (n)
echo
  äänen tai sähkömagneettisen säteilyn heijastuma

kaikua /kˈaikua/ (v)
imāgo vōcis
  heijastella ääntä

kainalo /kˈainalo/ (n)
axilla
  alue olkanivelen alla

kainalosauva /kˈainalosˌauva/ (n)
adminiculum
  kävelemisessä avustava sauva, joka antaa tukea kainalon kohdalle

kairata /kˈairata/ (v)
terebra
  tehdä jäähän aukko kairalla

kaisla /kˈaisla/ (n)
scirpus
  jokin vesistöissä, järvissä, lammissa ja joissa tai sisäsaariston merenlahtien vesissä kasvava heinäkasvi

kaitaliina /kˈaitalˌiːna/ (n)
cursor
  kapea, pöydän keskelle tuleva pöytäliina

kaiutin /kˈaiutɪn/ (n)
orator
  hifi-laitteiston laite, joka muuntaa sähköisen äänisignaalin kuuluvaksi ääneksi

kaivaa /kˈaivaː/ (v)
cavō, fodio
  tehdä alustaan alaspäin syvenevä onkalo siirtäen siitä ainetta syrjään

kaivata /kˈaivata/ (v)
desum
  tuntea kaipuuta

kaiverrus /kˈaiverrus/ (n)
caelāmen
  kuvion viiltäminen kovaan pintaan

kaivertaa /kˈaivertaː/ (v)
insigno
  poistaa osia esineen pinnasta siten, että siihen syntyy tekstiä tai kuvio

kaivertaja /kˈaivertˌaja/ (n)
caelātor
  henkilö, joka kaivertaa

kaivinkone /kˈaivɪŋkˌone/ (n)
pala
  irtonaisten maalajien irrottamiseen, läjitykseen ja kuormaukseen käytettävä kaivulaittein varustettu työkone

kaivo /kˈaivo/ (n)
puteus
  vesikaivo, maahan kaivettu tai porattu pystysuuntainen kuilu tai reikä, johon pohjaveden toivotaan kerääntyvän, ja josta vesi pumpataan tai nostetaan ämpärillä

kaivos /kˈaivos/ (n)
fodina, metallum
  hyödyllisten kivennäisten talteenottoa varten tehty avolouhos tai maanalainen kaivos

kaivosmies /kˈaivosmies/ (n)
metallārius
  kaivoksen työntekijä

kaivospölkky /kˈaivospˌølkːy/ (n)
firmāmentum
  erityisesti hiilikaivosten tukirakennelmana käytettävä määrämittaan katkottu ja kuorittu mäntypuu

kajauttaa /kˈajautːaː/ (v)
cano
  synnyttää äkillinen voimakas ääni esim. laulamalla, huutamalla tai soittamalla

kajo /kˈajo/ (n)
fulgeō
  taivaanrannan takana olevan Auringon himmeä valo

kakka /kˈakːa/ (n)
cacare
  uloste

kakkia /kˈakːɪa/ (v)
cacare
  ulostaa, kakata, lapsen käynti vessassa ”isolla hädällä”

kakkonen /kˈakːonen/ (n)
duo
  kahden numero, numero 2; numerolla kaksi merkitty tai järjestetty; toinen kohta jossain luettelossa tai hissin painikkeissa

kakkospesä /kˈakːospˌesæ/ (n)
alter
  (urheilu) pesäpallossa tai baseballissa pelikentän toinen pesä, kakkonen

kakku /kˈakːu/ (n)
placenta
  yleensä makea leivonnainen, joka koostuu tavallisesti ainakin vehnäjauhosta, sokerista ja munasta; suomen kielessä lähikielistä poiketen sekä täytekakku että kuivakakku

kaksijalkainen /kˈaksɪjˌalkainen/ (adj)
bipēs
  sellainen, jolla on kaksi jalkaa

kaksikko /kˈaksɪkːo/ (n)
dualis
  duaali; kieliopillinen luku, substantiivin tai adjektiivin muoto, jota käytetään, kun puheena olevia asioita on täsmälleen kaksi. Esiintyi sekä uralilaisessa että indoeurooppalaisessa kantakielessä, mutta on kadonnut tai lähes kadonnut useimmista kielistä. Esiintyy kuitenkin vielä sloveniassa, saamessa ja samojedikielissä, rajallisesti austronesialaisissa kielissä ja venäjässä.

kaksikätinen /kˈaksɪkˌætɪnen/ (adj)
habeo
  jolla on kaksi kättä

kaksilahkeinen /kˈaksɪlˌahkeinen/ (adj)
crūs
  sellainen, missä on kaksi lahjetta

kaksimielinen /kˈaksɪmˌielɪnen/ (adj)
ambiguus
  sellainen, jolla on tavanomaisen merkityksen lisäksi minkä tahansa kaltainen sivumerkitys (asiasta tai sanonnasta)
indecēns
  sellainen, jolla on tavanomaisen merkityksen lisäksi härski, rivo tai perverssi sivumerkitys (asiasta tai sanonnasta)

kaksinkertainen /kˈaksɪŋkˌertainen/ (adj)
binus
  sellainen, joka on kaksi kertaa niin suuri

kaksinkertaisesti /kˈaksɪŋkˌertaisˌestɪ/ (adv)
binus
  kaksi kertaa yhtä paljon

kaksintaistelu /kˈaksɪntˌaistelu/ (n)
duellum
  kahden henkilön välinen kamppailu

kaksisuuntainen /kˈaksɪsˌuːntainen/ (adj)
bivius
  sellainen, jota on mahdollista ajaa molempiin suuntiin

kaksoishele /kˈaksoishˌele/ (n)
torqueō
  korukuvio, jossa runkosävel ja sen ala- ja yläpuolinen sävel soitetaan nopeasti peräkkäin

kaksoiskokonuotti /kˈaksoiskˌokonˌuotːɪ/ (n)
brevis
  kahden kokonuotin pituinen nuotti, brevis

kaksoisolento /kˈaksoisolˌento/ (n)
sosia
  henkilö tai muu olento, joka muistuttaa toista niin paljon, että sekaantuminen on todennäköistä tai ainakin mahdollista

kaksonen /kˈaksonen/ (n)
geminus
  ihminen tai eläin, joka on syntynyt samassa synnytyksessä kuin yksi sisaruksistaan

kala /kˈala/ (n)
piscis
  selkärankainen, kiduksilla hengittävä vesieläin
  kalan liha ruoan raaka-aineena

kalalisko /kˈalalˌisko/ (n)
ichthyosaurus
  eräitä sukupuuttoon kuolleita kalaa muistuttaneita matelijoita (-lahko)

kalaparvi /kˈalapˌarvɪ/ (n)
auditorium
  kalojen parvi

kalastaa /kˈalastaː/ (v)
piscor
  pyydystää kalaa, pyytää kalaa

kalastaja /kˈalastˌaja/ (n)
piscator
  toimeentulonsa kalastuksesta saava, ammatikseen kalastava henkilö, ammattikalastaja

kalastus /kˈalastus/ (n)
persica
  kalojen pyytäminen, kalojen narraaminen, kalanpyynti taloudellisena toimintana

kalavesi /kˈalavˌesɪ/ (n)
humus
  alue jolla kalastetaan

kale /kˈale/ (n)
lēmma
  heinäkasvin tähkän tähkylöiden suojuslehti

kaleidoskooppi /kˈaleidˌoskoːpːɪ/ (n)
calidoscopium
  pitkittäissuuntaisilla peileillä vuorattu lyhyt putki, jonka läpi katsoessa kuva näkyy erilaisina symmetrisinä yhdistelminä, kun putkea pyörittää

kalenteri /kˈalentˌerɪ/ (n)
calendarium
  astronomisiin ilmiöihin perustuva ajanlaskun järjestelmä, joka jakaa ajan säännöllisiin osiin

kalifornium /kˈalɪfˌornium/ (n)
californium
  eräs alkuaine, tunnus Cf

kalikka /kˈalɪkːa/ (n)
clāva
  poikkileikkaukseltaan pyöreä kappale puuta

kalina /kˈalɪna/ (n)
crepundia
  kaliseva ääni, käytetään esim. metalliesineiden ja hampaiden lyömisestä yhteen

kalisaippuasprii /kˈalɪsˌaipːuˌasprɪː/ (n)
spiritus saponis
  kellertävä paksuhko neste, jonka antiseptisten ominaisuuksien vuoksi sitä käytettiin esimerkiksi ihon desifiointiin

kalistaa /kˈalɪstaː/ (v)
crepundia
  synnyttää kaliseva ääni

kalium /kˈalium/ (n)
kalium, potassium
  alkalimetalleihin kuuluva alkuaine

kalja /kˈalja/ (n)
bibo
  käyttämällä valmistettu mieto alkoholijuoma, joka poikkeaa oluesta

kalju /kˈalju/ (adj)
calvus
  sellainen, jolla ei ole hiuksia, hiukseton

kaljupäisyys /kˈaljupˌæisyːs/ (n)
alopecia#Latina, calvities#Latina
  se, että on kokonaan tai osittain kaljupäinen

kalkita /kˈalkɪta/ (v)
calx
  lisätä kalkkia maaperään happamuuden vähentämiseksi
albārium
  käyttää kalkkia valkoisena väriaineena rakennuksissa tai desinfioida sillä esimerkiksi eläinsuojia

kalkkikivi /kˈalkːɪkˌivɪ/ (n)
calx
  kerrostunut kivilaji, jota syntyy kalsiumkarbonaatin saostuessa vedessä

kalkkuna /kˈalkːuna/ (n)
gallopāvō
  kumpi vain kalkkunoiden heimon (Meleagris) kahdesta lajista
  epäonnistunut (musiikki tms.) esitys

kallio /kˈallɪo/ (n)
saxum, petra
  kallioperän näkyvä, ei maaperän peittämä osa

kallioinen /kˈallɪˌoinen/ (adj)
saxōsus
  sellainen jossa on kallioita

kalliokyyhky /kˈallɪokˌyːhky/ (n)
columba
  kyyhkylintuihin kuuluva merenrannikoiden kallioilla sekä vuoristoissa elävä lintulaji () tai sen yksilö

kallis /kˈallɪs/ (adj)
carus
  sellainen, mikä maksaa paljon, hinnakas; rahallisesti arvokas
  sellainen, joka on tietylle henkilölle henkisesti arvokas; rakas

kallistaa /kˈallɪstaː/ (v)
inclino
  kääntää kallelleen

kallistua /kˈallɪstˌua/ (v)
nītor
  mennä kallelleen

kallo /kˈallo/ (n)
cranium
  eläimen pään luinen kuori, joka suojaa muun muassa aivoja. Ihmisestä puhuttaessa usein muodossa pääkallo.

kalmari /kˈalmarɪ/ (n)
lōlīgō
  mustekalalaji, joka elää Atlantilla

kaloriton /kˈalorɪton/ (adj)
accendō
  sellainen, joka ei sisällä kaloreita lainkaan tai juurikaan (elintarvikkeesta)

kalpa /kˈalpa/ (n)
gladius
  kolmisärmäinen pistomiekka

kalpea /kˈalpea/ (adj)
pallidus
  vaalea, väritön

kalpeus /kˈalpeus/ (n)
aurūgō
  ihmisen ihon tavallisuudesta poikkeava vaaleus

kalsium /kˈalsium/ (n)
calcium
  maa-alkalimetalleihin kuuluva alkuaine, joka merkki on Ca, esiintyy luonnossa vain yhdisteinä

kaltevuus /kˈaltevuːs/ (n)
nītor
  kallistuksen määrää kuvaava suure, tason tai suoran viivan vaakatason kanssa muodostama kulma

kalusto /kˈalusto/ (n)
armāmentum
  tietyn kokonaisuuden muodostava esineiden ryhmä

kaluta /kˈaluta/ (v)
rōdō
  järsiä, kalvaa, nakertaa

kalvaa /kˈalvaː/ (v)
consumere
  häiritä, vaivata

kalvo /kˈalvo/ (n)
furfur
  ohut ainekerros, joka voi muodostua nesteestä tai kiinteästä aineesta; kantaa kuormaa vain tangentiaalisessa suunnassa
membrana
  ohut sidekudosmuodostuma tms.
lābor
  esitysgrafiikkaohjelmalla tehty kuvaa ja tekstiä sisältävä näyttökuva

kamala /kˈamala/ (adj)
atrox
  järkyttävä, hirveä, kammottava

kameli /kˈamelɪ/ (n)
camelus, camela
  kumpi tahansa kamelien sukuun kuuluvista lajeista tai sen yksilö

kamera /kˈamera/ (n)
camera photographica
  kuvien tallentamiseen tarkoitettu optinen laite

kammata /kˈammata/ (v)
pectino
  käyttää kampaa; selvittää hiusten takkuja vetäen kampaa niiden läpi

kammeta /kˈammeta/ (v)
vectis
  siirtää jk pois paikoiltaan työntämällä lujavalmisteinen pitkä esine sen alle ja painamalla esinettä sen toisesta päästä alas

kammio /kˈammɪo/ (n)
camera
  pieni huone, koppi
  suljettu tila laitteen sisällä

kammo /kˈammo/ (n)
formido
  voimakas, usein lamaannuttava pelkotila

kamomilla /kˈamomɪlla/ (n)
chamaemellum
  sen kukka, jota käytetään rohdoksena, yrttinä ja tuoksuaineena

kamomillasaunio /kˈamomˌillasˌaunɪo/ (n)
chamaemellum
  asterikasveihin kuuluva mauste- ja rohdoskasvi ()

kampa /kˈampa/ (n)
pecten
  yleensä muovista valmistettu esine, jossa on tylppiä piikkejä rivissä tiheästi, käytetään hiusten selvittämiseen takuista

kampaaja /kˈampaːja/ (n)
cinerārius
  kampausten tekijä, arkisemmin erityisesti naisten hiusten leikkaaja

kampata /kˈampata/ (v)
iter
  saada joku kaatumaan estämällä tämän jalkojen käyttö tasapainon ylläpitämiseksi

kamppailla /kˈampːailla/ (v)
dīmicō
  käydä kamppailua; taistella

kana /kˈana/ (n)
gallina
  aitokanojen heimon kesy lintulaji (), jolla on päälaella veltto heltta

kanadabalsami /kˈanadabˌalsamɪ/ (n)
balsamum
  palsamipihtan () pihkasta jalostettu tärpätti, joka kuivuessaan pysyy amorfisena ja sen taittokerroin lähellä lasia, ja jota sen vuoksi on käytetty optisten linssien liimaukseen

kanadalainen /kˈanadalˌainen/ (adj)
canadensis
  Kanadasta peräisin oleva tai Kanadaan liittyvä

kanadalainen /kˈanadalˌainen/ (n)
canadensis
  pysyvästi Kanadassa asuva henkilö

kanadanmajava /kˈanadˌanmajˌava/ (n)
castor
  toinen kahdesta majavalajista (Castor canadensis)

kanadannäätä /kˈanadˌannæːtæ/ (n)
martes pennanti
  eräs pohjoisamerikkalainen näätäeläin (Martes pennanti)

kanahaukka /kˈanahˌaukːa/ (n)
accipiter
  keskikokoinen päiväpetolintu (), joka asuu rauhallisilla metsämailla

kanala /kˈanala/ (n)
gallinārium
  rakennelma tai rakennus, jossa pidetään eläviä kanoja tuotantoeläiminä

kananliha /kˈananlˌiha/ (n)
pullus
  teurastetun kanan, yleensä broilerin liha
cutis anserina
  ihmisen ihon karvankohottajalihasten supistuminen kylmässä, tunnekuohun tai jännityksen vuoksi

kananmuna /kˈananmˌuna/ (n)
ovum
  kanan munima muna, ruoaksi valmistettu tai ruoan valmistukseen käytettävä elintarvike

kanarialintu /kˈanarˌialˌintu/ (n)
canaria fringilla
  Kanarian saarilta kotoisin olevan kanarianhempon häkkilintuna pidetty kesymuoto ().

kanava /kˈanava/ (n)
fossa
  vesireitin täydennykseksi tehty, tavallisesti sulkulaitteilla varustettu vesiliikenneväylä

kandidaatti /kˈandɪdˌaːtːɪ/ (n)
baccalaureatus
  lyh. kand., Suomen yliopistoissa alempi, 180 opintopisteen korkeakoulututkinto, jonka suoritus vie noin kolme vuotta, välitutkinto ennen ylempää korkeakoulututkintoa; tämän tutkinnon suorittanut henkilö

kaneli /kˈanelɪ/ (n)
cinnamum
  leivonnassa ja ruoanlaitossa käytettävä mauste, joka tunnetaan myös rohdosnimellä cortex cinnamoni; valmistetaan kiinankanelin (Cinnamomum cassia) ja muiden läheisten puiden kuoresta

kangas /kˈaŋŋas/ (n)
textum
  (tekstiili) luonnonkuidusta, keinokuidusta tai niiden sekoitteesta valmistetuista langoista kudottu kaksilankatekniikkaan perustuva tekstiililaatu, littana ja yhtenäinen kudos
ethnicus
  kuiva metsämaa

kaniini /kˈanɪːnɪ/ (n)
cuniculus
  jänisten heimon nisäkäs (Oryctolagus cuniculus), jolla on kaksi alalajia

kanittaa /kˈanɪtːaː/ (v)
latro
  viedä panttilainaamoon rahan saamiseksi

kankea /kˈaŋkea/ (adj)
rigens
  jäykkä, taipumaton, vaikea liikuttaa

kanki /kˈaŋkɪ/ (n)
caupōna
  puinen tai metallinen tanko varsinkin vipuna tai vivun tapaan käytettynä

kankuri /kˈaŋkurɪ/ (n)
textor
  kankaankutoja

kannabis /kˈannabɪs/ (n)
cannabis
  hamppu ()
  tiettyjen hampun lajikkeiden osa, tai hamppulähtöinen eroteltu päihde, joka sisältää kannabinoideja

kannas /kˈannas/ (n)
isthmus
  kahta maa-aluetta yhdistävä kapea maakaistale, jonka molemmin puolin on vesi

kannattaa /kˈannatːaː/ (v)
supersum
  olla jonkin asian puolesta

kannattaja /kˈannatːˌaja/ (n)
assensor
  henkilö joka kannattaa jotain asiaa tai jotakuta henkilöä tai joukkuetta

kannettava /kˈannetːˌava/ (adj)
circumlatitius
  jota voi tai pitää kantaa

kannettava tietokone /kˈannetːˌava tˈietokˌone/ (n)
commentārius
  tietokone, joka on suunniteltu helposti kantamalla paikasta toiseen kuljetettavaksi

kannibaali /kˈannɪbˌaːlɪ/ (n)
anthrōpophagus
  eläin joka syö oman lajinsa jäseniä

kannus /kˈannus/ (n)
calcar
  ratsastajan kantapäähän kiinnitettävä metallihaarukka, jota käytetään apuna ratsun ohjauksessa

kannustaa /kˈannustaː/ (v)
adhortor
  kehottaa hevosta liikkumaan, toisinaan kannustimilla
  kehottaa tai yllyttää henkilöä tai ihmisjoukkoa tekemään tai saavuttamaan jotain

kannuste /kˈannuste/ (n)
incitamentum
  kannustava asia, kannustin, yllyke; luonteeltaan ulkoinen, ulkopuolelta tuleva

kannustin /kˈannustɪn/ (n)
calcar
  ratsastajan saappaisiin kiinnitetyt piikikkäät metallikappaleet, joilla kannustetaan hevosta (usein monikossa)
incitamentum
  mitä tahansa, mikä motivoi tiettyyn valintaan tai toimintaan; kannuste

kanootti /kˈanoːtːɪ/ (n)
caudica
  melontaan käytettävä venettä muistuttava pieni joki- ja järvialueiden yleiskulkuneuvo

kansa /kˈansa/ (n)
populus
  ryhmä ihmisiä, joita yhdistää esimerkiksi yhteinen kulttuuri, kieli tai historiallinen tausta

kansainvälinen /kˈansainvˌælɪnen/ (adj)
internātiōnālis
  kansojen välinen, useita kansoja koskeva, myös useiden valtioiden keskinäinen; maailmanlaajuisesti käytetty tai käsitelty

kansainvälinen oikeus /kˈansainvˌælɪnen ˈoikeus/ (n)
ius internationale
  oikeudenala, joka koskee kansainvälisen oikeuden subjektien toimintaa ja suhteita kansainvälisellä tasolla

kansakunnallinen /kˈansakˌunnallɪnen/ (adj)
gentilicius
  kansakuntaan kuuluva, kansakuntaa koskeva, kansallinen

kansakunta /kˈansakˌunta/ (n)
natio
  yhteisen historian jakavat ihmiset; etnisesti yhtenäinen kansa, joka on saavuttanut valtiollisen itsenäisyyden

kansalainen /kˈansalˌainen/ (n)
civis
  valtiossa syntyperänsä tai hankkimansa aseman perusteella kansalaisoikeuksistaan nauttiva ja kansalaisvelvollisuuksistaan huolehtiva ja vastaava henkilö

kansalaissota /kˈansalˌaissota/ (n)
bellum civile
  sota saman kansan jäsenten kesken, sisällissota, veljessota

kansalaisuus /kˈansalˌaisuːs/ (n)
cīvitās
  ihmisyksilön kuuluminen valtion alaisuuteen täysin oikeuksin ja velvollisuuksin, yleensä syntyperän perusteella tai hakemuksesta ja ehdot täyttäneelle valtion myöntämänä

kansallinen /kˈansallɪnen/ (adj)
nātiōnālis
  kansalle ominainen ja yhteinen, kansaan kohdistuva; kansalle tunnusmerkillinen, nationalismiin liittyvä

kansallislaulu /kˈansallˌislaulu/ (n)
carmen patrium
  jonkin valtion virallisena symbolina käytettävä sävelmä tai laulu, joka esitetään joissain virallisissa tilaisuuksissa ja juhlissa

kansallismielisyys /kˈansallˌismielɪsyːs/ (n)
nationalismus
  se, että on kansallismielinen

kansanedustaja /kˈansanedˌustaja/ (n)
parlamentarius
  kansaa edustava päättäjä eduskunnassa; poliitikko

kansanmurha /kˈansanmˌurha/ (n)
genocidium
  kokonaisen kansanryhmän järjestelmällinen tuhoaminen, joukkotuhonta

kansanmusiikki /kˈansanmusˌiːkːɪ/ (n)
habitans
  (musiikki) kansanperinteenä kuulomuistin varassa kansan keskuudessa elävä laulaen ja soittaen esitettävä, helposti muuntautuva musiikinlaji; kansan esittämä musiikki

kansannousu /kˈansannˌousu/ (n)
insurrectiō
  kansan kapina vallanpitäjiään vastaan

kansanomainen /kˈansanomˌainen/ (adj)
popularis
  kansalle ominainen, tavallisen kansan omaksuma, populaari
  helppotajuinen, yleistajuinen, populaari

kansanterveys /kˈansantˌerveys/ (n)
salus publica
  kansan eli koko väestön terveys

kansanvalta /kˈansanvˌalta/ (n)
imperium populi
  demokratia; valtion kansalaisten tai muun julkisyhteisön jäsenten oikeus osallistua asioista päättämiseen joko suoraan tai vaaleilla valittujen edustajien välityksellä

kansi /kˈansɪ/ (n)
operculum
  astian tai laatikon suljin
  kirjan päällimmäinen muita vahvempi sivu
stega
  laivan päällyskate, mikä tahansa sen lattiarakenne tai vastaava kerros
summus
  pöydän laakea levymäinen yläosa, jota jalat kannattelevat

kansleri /kˈanslerɪ/ (n)
cancellarius
  eräiden hallintovirkamiesten nimitys

kanssa /kˈanssa/ (adv)
cum
  myös

kanta /kˈanta/ (n)
solum
  esineen tyvi- tai perusosa, kantaosa, kiinnitysosa
  yksi kolmion tai monikulmion sivuista
  tiettyyn kantalukuun perustuva positiojärjestelmä
  bipolaaritransistorin yksi elektrodi
calx
  kengän takaosan pohja kantapään alla
iudicium
  mielipide, näkemys, suhtautuminen johonkin
saccō
  jonkin eliön yhteisestä vanhemmista jalostettu tai polveutuva populaatio; tietyllä alueella elävä populaatio
radix
  kantasana
fundāmen
  joukko, josta voidaan johtaa avaruuden kaikki alkiot. Määritelmä eroaa topologiassa ja lineaarialgebrassa.

kanta-asiakas /kˈantaˈasɪakas/ (n)
legitima
  vakituinen asiakas, vakioasiakas

kantaa /kˈantaː/ (v)
apporto
  pitää kädessään tai muuten mukanaan samalla kun kulkee
  ulottua tietyn matkan
fero
  pitää yllä jotain tunnetta tms.
  periä maksuja tai veroja

kantaja /kˈantaja/ (n)
bāiulus
  se, joka kantaa eli kuljettaa
petītor
  se osapuoli riita-, rikos- tai hallintoprosessissa, joka panee asian vireille eli haastaa vastaajan oikeuteen
firmāmentum
  se joukko, jossa funktion arvot poikkeavat nollasta, tai em. joukon sulkeuma

kantakaupunki /kˈantakˌaupuŋkɪ/ (n)
media urbs
  kaupungin (vanha) keskusta-alue

kantaluku /kˈantalˌuku/ (n)
solum
  lukujärjestelmän kantaluku on luku joka määrittelee minkä luvun potensseina luvut esitetään ja kuinka monta numeroa tarvitaan

kantaluu /kˈantaluː/ (n)
calcaneus
  kantapään luisen sisuksen muodostava luu ()

kantapää /kˈantapæː/ (n)
calx
  jalkaterän takaosa

kantelija /kˈantelˌija/ (n)
gestor
  henkilö, joka kantelee

kantoaika /kˈantoˌaika/ (n)
graviditās
  Aika emon hedelmöittymisestä poikasen syntymään.

kantoni /kˈantonɪ/ (n)
pāgus
  hallintoalueen nimitys mm. Sveitsissä ja Bosnia-Hertsegovinassa

kanttiini /kˈantːɪːnɪ/ (n)
caupona castrensis
  leirin, sairaalan tms. kahvio

kapakoitsija /kˈapakˌoitsɪja/ (n)
caupō
  henkilö, joka pitää kapakkaa

kapasitanssi /kˈapasɪtˌanssɪ/ (n)
facultās
  sähkönvaraamiskyky; suure, joka kuvaa sähköstaattiseen systeemin kykyä varastoida sähkövarausta (Q) systeemin osion potentiaalieron (V) suhteen. Yksikkönä faradi

kapasiteetti /kˈapasɪtˌeːtːɪ/ (n)
facultās
  kyky, erit. kyky varastoida

kapea /kˈapea/ (adj)
angustus, artus
  leveydeltään vähäinen, lyhyt leveyssuunnassa, pieni vasemmalta oikealle

kapina /kˈapɪna/ (n)
insurrectiō
  nousu jotakin järjestelmää tai sen johtoa vastaan, joskus aseellinen tai väkivaltainen

kapinallinen /kˈapɪnˌallɪnen/ (n)
rebellis
  kapinoiva henkilö

kapinoida /kˈapɪnˌoida/ (v)
rebellō
  nousta kapinaan (jotakuta/jotakin vastaan)

kapinoija /kˈapɪnˌoija/ (n)
rebellis
  henkilö, joka kapinoi

kapinoitsija /kˈapɪnˌoitsɪja/ (n)
rebellis
  henkilö, joka kapinoi

kapitalismi /kˈapɪtalˌismɪ/ (n)
capitalismus
  talousjärjestelmä, joka perustuu ylijäämään eli tuottoon eli voittoon, joka investoidaan uudelleen entistä suurempien tuottojen saamiseksi; loputtoman pääoman kasautumisen järjestelmä, jossa etusija on pääoman ikuisella kasvulla; käytettyjen panosten ylittävien tuottojen logiikka, joka on vuosituhansien kuluessa kehittynyt viljasadoista ja kotieläinten lisäämisestä, ja muodostaa sivilisaation voitollisen tuotantologiikan, jossa saadaan enemmän jostakin kuin mitä siihen uhrataan panoksia

kappale /kˈapːale/ (n)
fragmentum
  yksittäinen esine; lyhenne kpl
  pala, osa kokonaisuudesta
capitulum
  tekstissä taitollisesti erotettu pieni kokonaisuus
canor
  musiikissa yksi laulettava ja / tai soitettava teos
corpus
  (geometria) pintojen kolmiulotteisesta avaruudesta erottama alue

kappeli /kˈapːelɪ/ (n)
sacellum
  sivukirkko; pieni kirkkorakennus kristillisiä toimituksia varten suunniteltu tila

kapris /kˈaprɪs/ (n)
capparis
  (mauste) kapriksen avautumaton kukkanuppu säilöttynä

kapteeni /kˈapteːnɪ/ (n)
dux
  upseerin sotilasarvo

kapybara /kˈapybˌara/ (n)
Hydrochoerus
  mikä tahansa kapybarojen alaheimoon () kuuluva marsujen heimon laji tai sellaisen yksilö
  mikä tahansa edellisiin kuuluvan kapybarojen suvun () laji tai sellaisen yksilö

karamelli /kˈaramˌellɪ/ (n)
calamus
  sokeria kuumentamalla saatava vaaleanruskea massa, jota sellaisenaan tai eri tavoin maustettuna ja värjättynä käytetään makeisten valmistukseen
bellāria
  karkki, makeinen

karanteeni /kˈarantˌeːnɪ/ (n)
quarantanna
  pakkoeristys, tyypillisesti vaarallisen tarttuvan taudin leviämisen estämiseksi.

karata /kˈarata/ (v)
perfugio
  päästä omin toimin pois uhkaavasta tai epämiellyttävästä tilanteesta tai paikasta, paeta
adaestuō
  hyökätä

karate /kˈarate/ (n)
carate
  eräs alkuperältään japanilainen itsepuolustus- ja kamppailu-urheilulaji

karboksyylihappo /kˈarboksˌyːlɪhˌapːo/ (n)
acidum carboxylicum
  mikä tahansa orgaaninen happo, jossa on funktionaalisena ryhmänä karboksyyliryhmä (-C(=O)OH)

kardemumma /kˈardemˌumma/ (n)
cardamomum
  inkiväärikasvi (), jonka siemeniä käytetään mausteena

karen /kˈaren/ (n)
Carenes
  Myanmarissa puhuttava tiibetiläis-burmalainen kieli (kielitunnus: kar)

karhu /kˈarhu/ (n)
ursus, ursa
  Ursus-suvun suurikokoisia petoeläimiä; erityisesti pohjoisessa Euraasiassa yleinen ruskeakarhu (Ursus arctos), kaikkiruokainen metsissä viihtyvä nisäkäs, Euroopan suurin petoeläin

karhukainen /kˈarhukˌainen/ (n)
lentus
  -pääjakson eläin. Karhukaiset ovat pieniä (alle 2:n mm kokoisia) ja jaokkeellisia eläimiä, joita elää lähes kaikkialla maapallolla

karhunvatukka /kˈarhunvatˌukːa/ (n)
morum
  monivuotinen vatukoihin kuuluva puolipensas, joka tuottaa tavallisesti punaisia marjoja ()
rubus
  karhunvatukan marja

kari /kˈarɪ/ (n)
petrus
  vedenpinnan alla tai vain hieman sen päällä oleva kivi tai kallio, johon veneet tai laivat voivat vahingossa törmätä, matalikko
fovea
  ongelma tai epäonnistuminen

karies /kˈaries/ (n)
caries
  hammasmätä; hammassairaus, jossa plakin bakteerit, usein hammaskiven suojassa, tuottavat syövyttäviä happamia aineenvaihduntatuotteita, jotka syövyttävät hammaskiillettä ja tämä syöpyminen johtaa hampaan reikiintymiseen

karitsa /kˈarɪtsa/ (n)
agnus
  lampaan poikanen, lampaanvuona

karja /kˈarja/ (n)
pecus
  suurehkot lihan- tai maidontuotantoon käytetyt eläimet, erit. nautakarja, tilan hyötyeläimet kokonaisuutena
  ohjailtavissa oleva ihmisjoukko

karjasuoja /kˈarjasˌuoja/ (n)
horreum
  karjatalousrakennus, joka tarjoaa kotieläimille suojan säätä ja ulkoisia uhkia vastaan

karju /kˈarju/ (n)
verres
  leikkaamaton koiraspuolinen sika

karkaista /kˈarkaista/ (v)
exstinguō
  jäähdyttää kuuma metalli nopeasti sen kovuuden nostamiseksi

karkauspäivä /kˈarkauspˌæivæ/ (n)
dies intercalarius
  karkausvuonna lisätty ylimääräinen päivä, jonka seurauksena vuodessa on 366 päivää; helmikuun 29. päivä

karkausvuosi /kˈarkausvˌuosɪ/ (n)
annus bissextus
  vuosi, jossa on 366 päivää

karkea /kˈarkea/ (adj)
impolītus
  epätarkka tai vain suuntaa-antava
crudus
  hienostumaton tai raaka

karkottaa /kˈarkotːaː/ (v)
repellō
  ajaa pois
  pitää loitolla
ablēgō
  pakottaa muuttamaan pois jstak

karkuun /kˈarkuːn/ (adv)
a loco
  pois jonkun hallinnasta, pakoon

karppi /kˈarpːɪ/ (n)
carpa
  eräs makeanveden särkikaloihin kuuluva kalalaji () tai sen yksilö

karsina /kˈarsɪna/ (n)
hara
  karjasuojassa oleva aitaus, jossa pidetään eläimiä kuten sikoja, hevosia

kartasto /kˈartasto/ (n)
atlas
  Useiden karttojen kokoelma, usein kirjaksi koottuna

kartella /kˈartella/ (v)
evado
  vältellä kohtaamasta tai tekemästä jotain

karthagolainen /kˈarthaɡolˌainen/ (adj)
Carthāginiēnsis
  karthagolaisiin tai Karthagoon liittyvä

karthagolainen /kˈarthaɡolˌainen/ (n)
Carthāginiēnsis
  Karthagon asukas

kartio /kˈartɪo/ (n)
conus
  (geometria) huippua kohti suippeneva muoto tai esine, jonka pohjan suuntainen poikkileikkaus on saman muotoinen joka korkeudella

kartoitus /kˈartoitus/ (n)
aspicio
  kartoittaminen

kartonki /kˈartoŋkɪ/ (n)
conscendō
  kasvikuituaineista, puun kuiduista, valmistettu levymäinen tuote, jonka yksikköpaino on 150-350 g/m³; tätä painavammat vastaavat tuotteet ovat pahveja ja keveämmät papereja

kartta /kˈartːa/ (n)
charta
  mittakaavan mukaisesti pienennetty ja merkeiltään selitetty piirros, jossa esitetään jotain tiettyä maantieteellistä aluetta ja sen keskinäisiä sijainteja

karttaa /kˈartːaː/ (v)
ēvītō
  kiertää, kaihtaa, välttää näkemästä tai tekemästä jotakin

karttapallo /kˈartːapˌallo/ (n)
globus
  taivaankappaleesta, tavallisesti Maasta, pallon muotoisen kappaleen pinnalle tehty kartta, joka tarkimmillaan on pinnanmuodoiltaankin kolmiulotteinen pienoismalli esikuvastaan

karttatiede /kˈartːatˌiede/ (n)
cartographia
  tiede, karttoihin ja niiden tuottamiseen keskittynyt tieteenala

karttua /kˈartːua/ (v)
accrescere
  tulla kokoon, kertyä, kasaantua

kartuttaa /kˈartutːaː/ (v)
accumulō
  lisätä, kasvattaa

karva /kˈarva/ (n)
pilus
  ihoa peittävä sarveisainemuodostuma.

karvainen /kˈarvainen/ (adj)
pilosus
  karvojen peittämä

karvas /kˈarvas/ (adj)
amārus
  kitkerän makuinen, yksi perusmauista, maku joka on monissa alkaloideissa, kuten kofeiini ja kiniini sekä emästen vesiliuoksissa

karvaton /kˈarvaton/ (adj)
glaber
  sellainen, jolla ei ole karvoitusta, karvoja, karvapeitteetön, viiksetön ja parraton

karvaus /kˈarvaus/ (n)
acerbitās
  se, että on karvas; kitkerä, katkera

karviainen /kˈarvɪˌainen/ (n)
grossularia
  herukoiden sukuun (Ribes) kuuluva marjapensas

karvoitus /kˈarvoitus/ (n)
capillus
  erityisesti nisäkkäille ominainen ihosta kasvava keratiinisäikeistä muodostuva, usein osittainen, karvapeite

kasa /kˈasa/ (n)
acervus
  pieni kumpare hienojakoista ainetta
  satunnaiseen järjestykseen pinotut tavarat, läjä

kasari /kˈasarɪ/ (n)
cacubus
  syvä, yleensä pienehkö ja pitkäkahvainen kattila

kasarmi /kˈasarmɪ/ (n)
castra
  sotilaiden ja muiden joukkojen vakinaiseen majoitukseen käytettävä asuinrakennus

kasata /kˈasata/ (v)
cumulus
  kerätä ja asetella kasaan tai kasoihin

kasino /kˈasɪno/ (n)
aleatorium
  huvittelupaikka, jossa aktiviteettina ovat uhkapelit

kaskas /kˈaskas/ (n)
cicada
  kaskaiden alalahkoon () kuuluvia nivelkärsäısiä

kaskelotti /kˈaskelˌotːɪ/ (n)
physeter
  suurin hammasvalaslaji (Physeter macrocephalus)

kasku /kˈasku/ (n)
iocus
  lyhyt usein suullisesti kerrottu humoristinen tarina

kassa /kˈassa/ (n)
arca
  jonkin yhteisön rahavarat; niiden hoito
arō
  päivittäiseen rahaliikenteeseen tarkoitetut käteisvarat; liikkeen tai kaupan kassassa aukioloajan olevat varat

kassakaappi /kˈassakˌaːpːɪ/ (n)
arca
  arvokkaan omaisuuden säilytystä varten suunniteltu lujarakenteinen ja lukollinen kaappi

kassakone /kˈassakˌone/ (n)
arō
  rahojen laskemiseen ja ostosten rekisteröintiin käytettävä kone

kastanja /kˈastanja/ (n)
castanea
  kastanjapuun hedelmä, pähkinä, joita on yleensä kolmittain piikikkäissä hedelmäkehdoissa

kastanjapuu /kˈastanjapuː/ (n)
castanea
  pyökkikasvien heimon puusuvun lehtipuu (Castanea), joka tuottaa kastanjoita; tunnetaan muutamia kymmeniä lajikkeita.

kaste /kˈaste/ (n)
rōs
  aamukaste, yökaste, yön aikana maahan ja kasvien pinnalle tiivistynyt vesi
baptismus
  kristinuskossa toimitus, jolla henkilö liitetään seurakuntaan

kastekirkko /kˈastekˌirkːo/ (n)
baptistērium
  ortodoksisuudessa käytetty rakennus, jota käytetään kristillisen kasteen suorittamiseen, ja jossa on yleensä suuri kasteallas

kastella /kˈastella/ (v)
imbuō
  tehdä märäksi lisäämällä vettä

kastelu /kˈastelu/ (n)
irrigātiō
  se, että kastellaan

kastemato /kˈastemˌato/ (n)
lumbricus
  kasteliero, lieroihin kuuluva nivelmatojen laji

kastike /kˈastɪke/ (n)
condimentum
  juokseva tai sakea ruokalajin osa, joka voi sisältää sattumia ja joka antaa ruokaan makua sekä nestemäisenä helpottaa ruoan syömistä

kastraatio /kˈastraːtˌio/ (n)
castratio
  eläinten tai ihmisten lisääntymiskyvyttömäksi tekeminen kastroimalla eli sukupuolirauhaset poistamalla: sukupuolesta riippuen suoritetaan joko kivesten poisto (orkidektomia) tai munarauhasten poisto (ovariektomia eli ooforektomia)

kastroida /kˈastroida/ (v)
verbum neutrum
  suorittaa kastraatio, tehdä uroseläin lisääntymiskyvyttömäksi

kasvaa /kˈasvaː/ (v)
adolesco
  tulla kooltaan suuremmaksi tai vanhemmaksi

kasvain /kˈasvain/ (n)
tumor
  solujen hallitsemattomasta jakautumisesta johtuva hyvän- tai pahanlaatuinen muodostuma

kasvattaa /kˈasvatːaː/ (v)
educo
  koulia, opettaa (yl. lapsille) elämäntapoja ja käytöstapoja
grandesco
  viljellä kasveja tai pitää kotieläimiä hyötytarkoituksessa

kasvi /kˈasvɪ/ (n)
planta
  kasvikuntaan () kuuluva, valon avulla yhteyttämällä itselleen ravintoa tuottava aitotumainen eliö

kasvis /kˈasvɪs/ (n)
holus
  kasvin syötävä osa, joka ei ole hedelmä

kasvitiede /kˈasvɪtˌiede/ (n)
botanica
  botaniikka, fytologia, biologinen tiede, joka tutkii kasveja ja niiden elämää

kasvitieteellinen /kˈasvɪtˌieteːllɪnen/ (adj)
herbaria
  sellainen, joka liittyy kasvitieteeseen, kasvitieteen alaan kuuluva

kasvitieteilijä /kˈasvɪtˌieteilˌijæ/ (n)
botanica
  kasvitieteen harjoittaja

kasvot /kˈasvot/ (n)
fascies, facies
  ihmisen pään etuosa otsasta leukaan

kasvovoide /kˈasvovˌoide/ (n)
lōmentum
  eräs ihonhoitotuote: voide, jota levitetään kasvojen iholle mm. ihon kuivumisen ehkäisemiseksi

kasvu /kˈasvu/ (n)
auctus
  eliön kehittyminen ja suuremmaksi tuleminen ajan myötä
  kasvamisen toteutuma

kataja /kˈataja/ (n)
juniperus
  kotikataja (), sypressikasvien heimoon kuuluva havupuu, jonka hedelmä on käpy, katajanmarja

katalaani /kˈatalˌaːnɪ/ (n)
Catalane
  katalaanin kieli (kielitunnus: ca), Kataloniassa Espanjassa puhuttava kieli

katalepsia /kˈatalˌepsɪa/ (n)
catalepsis
  Neurologinen sairaus, joka aiheuttaa lihasten jännitysjäykkyystilan.

katalonialainen /kˈatalˌonɪalˌainen/ (adj)
Catalane
  Kataloniasta kotoisin tai peräisin oleva

katapultti /kˈatapˌultːɪ/ (n)
catapulta#Latina
  piirityskone, jolla voidaan lingota ammuksina käytettäviä esineitä kuten kookkaita kiviä

katastrofi /kˈatastrˌofɪ/ (n)
calamitās
  poikkeuksellisen vakava onnettomuus

kateellinen /kˈateːllɪnen/ (adj)
invidus
  joka on vihainen, pahastunut tms. toisen onnesta

kategoria /kˈateɡˌorɪa/ (n)
categoria
  luokka, ryhmä

katekeetta /kˈatekˌeːtːa/ (n)
catechista
  kristinopin alkeiden opettaja lähetystyössä

kateleipä /kˈatelˌeipæ/ (n)
volūmen
  kattauksen yhteydessä erikseen kullekin ruokailijalle tarjolle asetettu leipänen, kuten rinkeli, sarvi, sämpylä tai teeleipä, mutta ei ison leivän viipale

kateus /kˈateus/ (n)
invidia
  se, että on kateellinen

katkaista /kˈatkaista/ (v)
curto
  laittaa poikki

katkarapu /kˈatkarˌapu/ (n)
cāris
  kymmenjalkaisten alalahkoon () kuuluvia pieniä, uivia rapuja, jotka ovat tärkeää kalojen ravintoa ja joiden pyrstö on myös suosittu ihmisten ravintona

katkelma /kˈatkelma/ (n)
excerptum
  osa, joka on otettu pidemmästä teoksesta
fragmen
  osa, joka on säilynyt jostain pidemmästä teoksesta, fragmentti

katkera /kˈatkera/ (adj)
amarus
  (mausta) karvas, kitkerä

katkero /kˈatkero/ (n)
acerbus
  katkeroiden maustejuurista tai kuorista uutetuilla katkeroaineilla ja yrteillä maustettu viina; alkoholipitoisuus noin 20–35 prosenttia ja juodaan tavanomaisesti vähän kerralla osaltaan usein mausteisen ja kitkerän makunsa vuoksi

katkeruus /kˈatkeruːs/ (n)
fel
  se, että on katkera

katko /kˈatko/ (n)
claudō
  katkaisukohta; kohta josta jokin on poikki, aukko

katolilainen /kˈatolɪlˌainen/ (n)
catholicus
  suurimman kristillisen kirkkokunnan, katolisen kirkon, jäsen; katolista oppia noudattava henkilö

katolinen /kˈatolɪnen/ (adj)
catholicus
  yleinen, yhteinen

katsahtaa /kˈatsahtaː/ (v)
spectare
  katsoa lyhyesti (johonkin)

katsastaa /kˈatsastaː/ (v)
aspiciō
  tarkastaa, suorittaa katsastus

katsaus /kˈatsaus/ (n)
breviārium
  lyhyt tutustuminen johonkin; silmäys, vilkaisu

katselija /kˈatselˌija/ (n)
spectātor
  tapahtuman näkijä

katsella /kˈatsella/ (v)
aspecto
  tarkkailla, tehdä näköhavaintoja; tarkastella; nähdä omin silmin

katselmus /kˈatselmus/ (n)
aspicio
  hallintoasiaa käsittelevän viranomaisen järjestämä, paikalla tehtävään havainnointiin perustuva menettely, jolla viranomainen hankkii selvitystä asian ratkaisemista varten

katsoa /kˈatsoa/ (v)
video
  keskittyä siihen, mitä näkee

katsoja /kˈatsoja/ (n)
spectātor
  jotakin katsova henkilö

katsomo /kˈatsomo/ (n)
tribunal
  katsojille rakennettu tila urheilukentän laidalla tai sisällä teatterissa

kattaa /kˈatːaː/ (v)
status
  asetella astiat ja ruokailuvälineet pöydälle ruokailua varten
teneo
  sisältää, sisältyä, käsittää jonkin
cooperiō
  peittää laajuudellaan
  (maksutalous) peittää kulut
  suojata pysyvästi sateelta, peittää katolla tai muulla vastaavalla
  päällystää, peittää

kattaus /kˈatːaus/ (n)
officium
  suuressa tilaisuudessa ruokailuvuoro.

kattila /kˈatːɪla/ (n)
cacubus
  ruoanlaitossa käytettävä kannellinen keittoastia, joka sopii keittolevylle tai liedelle

kattohaikara /kˈatːohˌaikara/ (n)
ciconia
  (eläintiede) haikaralintuihin kuuluva Suomenlahden eteläpuolella tyypillisesti katoilla pesivä, väritykseltään musta-valkea haikara, jota tavataan satunnaisesti myös Suomessa

kattoikkuna /kˈatːoikːˌuna/ (n)
impluvium
  kattoon sijoitettu ikkuna

kattolista /kˈatːolˌista/ (n)
corona
  lista sisäseinän ja sisäkaton yhtymäkohdassa, jonka alle jää tapetin yläreuna

kattotiili /kˈatːotˌiːlɪ/ (n)
tēgula
  kaarevaprofiilinen, usein betonista valmistettu tiili, joilla katetaan rakennuksen katto

katu /kˈatu/ (n)
via, vicus
  taajamassa sijaitseva kulkuväylä, joka koostuu usein ajoradasta ja molemmin puolin sijaitsevista jalkakäytävistä

katua /kˈatua/ (v)
paeniteo
  olla pahoillaan jostain tekemästään; toivoa ettei olisi tehnyt jotain

katuoja /kˈatuoja/ (n)
canālis
  kadun reunassa oleva vettä ohjaava kouru, jota pitkin sadevesi ym. valuvat viemäriin

katuosoite /kˈatuosˌoite/ (n)
affor
  rakennuksen yksilöivä osoite, jonka avulla rakennus on löydettävissä tietyltä kadulta

kauan /kˈauan/ (adv)
diu
  pitkän aikaa, pitkään

kaudaali /kˈaudaːlɪ/ (adj)
caudalis
  perään tai häntään tms. liittyvä, perä-, häntä-

kaudaalinen /kˈaudaːlɪnen/ (adj)
caudalis
  hännänpuoleinen, hännän puolella sijaitseva

kauha /kˈauha/ (n)
trua
  varrellinen kuppi tai työväline, jolla ammennetaan jauhetta tai nestemäistä ainetta
hama
  kaivamiseen tai siirtämiseen tarkoitettu laatikkomainen maansiirtokoneiden kiinteä rakenneosa tai liitettävä erillinen työkalu

kauhea /kˈauhea/ (adj)
atrox
  kauhua herättävä, hirvittävä, kauhistuttava

kauhistua /kˈauhɪstˌua/ (v)
terreō
  pelästyä, joutua kauhun valtaan

kauhistus /kˈauhɪstus/ (n)
abomiamentum
  ahdistuksen ja pelon tuntemus

kauhistuttaa /kˈauhɪstˌutːaː/ (n)
horrificō
  herättää kauhua

kauhu /kˈauhu/ (n)
terror
  suuri pelon tunne, varsinkin sellaisissa tapauksissa, joissa siihen liittyy tuntemuksia jonkin asian tai tilanteen hirveydestä tai karmeudesta
  kauheus
horror
  kirjallisuuden ja elokuvan laji, joka perustuu pelottaviin ja kauhua herättäviin asioihin

kaukaisuus /kˈaukaisuːs/ (n)
distantia
  etäällä oleva paikka tai olotila

kaukalo /kˈaukalo/ (n)
linter
  pitkänomainen, matalahko astia tai allas

kaukojuna /kˈaukojˌuna/ (n)
agmen
  matkustajajuna, joka on pitkämatkaisessa kaupunkien välisessä liikenteessä

kaukopalvelu /kˈaukopˌalvelu/ (n)
mūtuum
  erillisten kirjastojen välistä aineistojen yhteiskäyttöä, jossa välitetään lainoja ja jäljenteitä tarvitsijoille; kaukolainaus

kaukoputki /kˈaukopˌutkɪ/ (n)
telescopium
  optinen laite, joka tuottaa silmälle lähikuvan kauempana olevasta kohteesta

kaula /kˈaula/ (n)
cervix, collum
  ruumiinosa pään ja vartalon välillä

kaulahuivi /kˈaulahwˌivɪ/ (n)
fōcāle
  kaulan ympärille kiedottava huivi

kaulaketju /kˈaulakˌetju/ (n)
monīle
  kaulalle ripustettava ketju, joka kannattelee siihen kiinnitettyä korua tai toimii itse koruna

kaulakoru /kˈaulakˌoru/ (n)
monile
  kaulan ympärillä pidettävä koru, jossa saattaa olla osana kaulaketju

kaulanikama /kˈaulanˌikama/ (n)
vertebrae colli servicis
  selkärangan seitsemän ylintä nikamaa ()

kaulapanta /kˈaulapˌanta/ (n)
collarium
  kaulaan esim. koiralle asetettava panta

kaulia /kˈaulɪa/ (v)
volūmen
  litistää taikina levyksi vierittämällä sylinterimäistä palikkaa sen yli toistuvasti

kauluspaita /kˈauluspˌaita/ (n)
pēlūsia
  Ylävartalon päälle puettava miesten vaate, päällyspaita, jossa on kaulus, hihat, kalvosimet ja etuosassa napitus kauluksesta helmaan asti.

kauneus /kˈauneus/ (n)
forma, formositas, venustas, decor
  ihmisen havaintomaailmaan liittyvä myönteiseksi ja mielihyvää tuottavaksi koettu käsite, jonka sisältö ja kriteerit vaihtelevat ajan ja yhteiskunnan virtausten ja ihmisen sisäistämien näkemysten ja arvojen mukaisesti; aihetta tutkii filosofian osa-alue estetiikka

kauniisti /kˈaunɪːstɪ/ (adv)
pulchre
  kauniilla tavalla

kaunis /kˈaunɪs/ (adj)
bellus, pulcher
  havaitsijalleen esteettistä tai moraalista mielihyvää tuottava. Esteettisesti kauniiksi voidaan kutsua näkyä, ajatusta tai kuultua ääntä; moraalisesti kauniiksi ajatusta tai tekoa.
pulcher, bellus
  sateeton, pilvetön

kaunistaa /kˈaunɪstaː/ (v)
exornare
  tehdä kauniiksi tai kauniimmaksi

kaunistella /kˈaunɪstella/ (v)
zuccarum
  saada näyttämään paremmalta kuin jokin todellisuudessa on

kaunokirjallinen /kˈaunokˌirjallɪnen/ (adj)
commentum
  kaunokirjallisuuteen liittyvä

kaunotar /kˈaunotar/ (n)
formōsitās
  kaunis nainen

kaupankäynti /kˈaupaŋkˌæyntɪ/ (n)
commercium
  hyödykkeen tai palvelun vaihtamista toiseen hyödykkeeseen, palveluun tai rahaan

kauppa /kˈaupːa/ (n)
taberna
  yritys, jonka tiloissa myydään tavaroita

kauppala /kˈaupːala/ (n)
mūnicipium
  Suomessa ja Ruotsissa eräs kuntamuoto: pikkukaupunki, jolla ei kuitenkaan ollut täysiä kaupunkien oikeuksia eikä velvollisuuksia

kaupparatsu /kˈaupːarˌatsu/ (n)
institor
  myyntiedustaja, kiertävä myyntimies, matkaava tuote-esittelijä

kauppatavara /kˈaupːatˌavara/ (n)
merx
  säädetyllä tavalla yleisesti kaupan pidettävä artikkeli, jonka kauppanimike tavallisesti kuuluu kansainvälisen kaupan nimistöön. Kaupan kohteena oleva tavara tai hyödyke.

kauppatori /kˈaupːatˌorɪ/ (n)
forum
  tori, joka on nimenomaisesti varattu kaupankäyntiä varten

kauppias /kˈaupːɪas/ (n)
mercator
  kaupan tai liikkeen omistaja

kaupunginosa /kˈaupuŋŋˌinosa/ (n)
vicus
  kaupungin nimetty osa-alue

kaupungintalo /kˈaupuŋŋˌintalo/ (n)
curia
  julkinen rakennus, jossa kaupunginhallitus kokoontuu

kaupunki /kˈaupuŋkɪ/ (n)
urbs oppidum, urbs
  sivilisaation muodostama taajama, joka ylittää paikallisesti ympäristön kantokyvyn ja edellyttää resurssien tuontia kulutettaviksi laajemmalta sen olemassaolon edellytyksenä olevalta alueelta

kaupunkivaltio /kˈaupuŋkɪvˌaltɪo/ (n)
cīvitās
  pienikokoinen valtio, joka muodostuu yhdestä kaupungista

kaura /kˈaura/ (n)
avena
  erityisesti peltokaura ()
  näiden ravinnoksi käytettävät siemenet

kaurapuuro /kˈaurapˌuːro/ (n)
puls
  kauraryyneistä tai suurimoista keitetty puuro

kauris /kˈaurɪs/ (n)
ova
  joidenkin hirvieläinten peuraa pienempien tai vuohieläinten luonnonvaraisten lajien eläin

kausi /kˈausɪ/ (n)
aera
  ajanjakso
tempus
  urheilun tms. vuoden aikana käytävät kilpailut tai ottelut
  tv-sarjan tms. tuotantoerä
aetas
  geologisen ajanlaskun taso. Kaudet muodostavat maailmankauden ja jakautuvat edelleen epookkeihin

kavallus /kˈavallus/ (n)
pecūlātus
  (omaisuusrikos) anastusrikoksen muoto, jossa henkilö anastaa hänen haltuunsa uskottuja varoja

kavaltaa /kˈavaltaː/ (v)
fraudō
  varastaa hallussaan olevaa, jonkun toisen omistamaa, omaisuutta

kaveri /kˈaverɪ/ (n)
amica
  ystävä, toveri
collēga
  heppu, veikko, miespuolinen tyyppi, äijä (nuorisoslangia)

kavio /kˈavɪo/ (n)
ungula
  kavioeläinten varpaan kärkeä tupen tavoin ympäröivä paksuseinäinen sarveiskynsi

kavuta /kˈavuta/ (v)
ascendō
  siirtyä yl. jalkaisin, käsivoimia käyttäen tai nelinkontin ylöspäin tav. johonkin kohteeseen, myös siirtyä vastaavalla tavalla alaspäin tav. pois jostakin; joskus myös kulkuneuvosta

kehdata /kˈehdata/ (v)
audeo
  uskaltaa ilman että hävettää
Videsne quis venit?
  jaksaa, viitsiä

kehittyä /kˈehɪtːˌyæ/ (v)
evolvere
  muuttua vähittäisten muutosten kautta
  syntyä muista eliömuodoista

kehittää /kˈehɪtːæː/ (v)
creare
  muokata paremmaksi, parantaa
  käsitellä kuvaksia niin, että niihin syntynyt näkymätön kuva kehitteen avulla muutetaan näkyväksi hopeayhdisteen muodostamaksi valokuvaksi

kehitys /kˈehɪtys/ (n)
accretio
  asioiden muuttuminen ajan myötä
prōgressus
  kehitysopin yhteydessä sellaisten perättäisten muuntumisten, jossa tapahtuu populaation geenivaraston muuttumista, evoluutio

kehityskulku /kˈehɪtˌyskulku/ (n)
prōgressus
  jokin kehittyy ajan mittaan

keho /kˈeho/ (n)
corpus
  elävä ihmisruumis

kehottaa /kˈehotːaː/ (v)
accelerare
  voimakkain sanoin suositella jklle jnk tekemistä

kehotus /kˈehotus/ (n)
petere
  pyyntöä vahvempi vaatimus jonkin toimenpiteen suorittamiseksi, usein viranomaisen antamana

kehrätä /kˈehrætæ/ (v)
neō
  tuottaa kierteistä ja kerrattua lankaa tekstiilikuiduista

kehto /kˈehto/ (n)
cunabula
  yleensä poikittaisilla jalaksilla varustettu t. kannikkeista riippuva keinutettava pienen lapsen vuode

kehtolaulu /kˈehtolˌaulu/ (n)
lallum
  lapsen nukuttamiseksi tarkoitettu laulu

kehu /kˈehu/ (n)
laus
  positiivinen tai kiittelevä arvio

kehua /kˈehua/ (v)
laudo
  antaa kehuja, sanoa jostakin jotakin hyvää

kehäkukka /kˈehækˌukːa/ (n)
caltha
  asterikasveihin kuuluvan kehäkukkien () suvun kasvi

keihäs /kˈeihæs/ (n)
hasta
  (ase) metsästyksessä ja sodankäynnissä käytetty historiallinen heitto- tai pistoase

keihästää /kˈeihæstæː/ (v)
hasta
  heittää jotakin keihäällä siten, että keihäs menee läpi

keijukainen /kˈeijukˌainen/ (n)
alfa
  pieni ja siro taruolento (usein naispuolinen ja siivekäs)

keikka /kˈeikːa/ (n)
consulere
  esittävän taiteilijan esiintyminen

keino /kˈeino/ (n)
genus
  tapa tai menetelmä jolla jotakin tehdään

keinotekoinen /kˈeinotekˌoinen/ (adj)
factīcius
  ihmisen tekemä; ei luonnostaan syntynyt

keinu /kˈeinu/ (n)
oscillum
  edestakaisin heilahteleva huvitteluun tarkoitettu laite, jossa yläpuolelta riippuu aisojen, narujen, köysien tai ketjujen varassa lava tai istuin

keisari /kˈeisarɪ/ (n)
imperator
  Rooman valtakunnasta lähtöisin oleva korkein monarkin arvonimi

keisarikunta /kˈeisarɪkˌunta/ (n)
imperium
  valtakunta, jonka valtionpäämies on keisari

keisarillinen /kˈeisarˌillɪnen/ (n)
dominicus
  keisarin perheeseen tai perheelle kuuluva

keisarinna /kˈeisarˌinna/ (n)
imperatrix
  keisarikunnan naispuolinen hallitsija

keittiö /kˈeitːɪø/ (n)
coquina, culina
  kotona, ravintolassa yms. paikka, jossa valmistetaan ruokaa. Keittiössä huolehditaan myös ruoanlaittoon ja kattaukseen liittyvistä astioista, työkaluista ja välineistä.
coquina
  jonkin maan tai alueen ruokakulttuurin mukainen tapa valmistaa ruokaa; etninen ruokakulttuuri

keitto /kˈeitːo/ (n)
intrita
  liemiruoka, joka yleensä keitetään ennen syömistä ja joka useimmiten nautitaan lämpimänä

keittoastia /kˈeitːoˌastɪa/ (n)
aena
  keittämiseen käytettävä astia

keittotaito /kˈeitːotˌaito/ (n)
ars culinaria
  gastronominen kyky hallita laajasti ruoanlaittoon liittyviä niksejä ja osaamista, ruoanlaittotaito

keittäjä /kˈeitːæjæ/ (n)
coctor
  ruokalan kokki

keittäminen /kˈeitːæmɪnen/ (n)
coctūra
  ruoan kypsentäminen kuumentamalla se vedessä kiehumispisteeseen halutun kypsyyden saamiseen tarvittavaksi ajaksi

keittää /kˈeitːæː/ (v)
paro
  kuumentaa nestettä kiehumispisteen yli; valmistaa tai käsitellä keittoastiassa nestettä sellaisenaan tai lisätyssä nesteessä; myös uuttaa kiehuvalla tai kuumennetulla vedellä

keksi /kˈeksɪ/ (n)
biscoctus
  tavallisesti tehdasmaisesti viljasta valmistettu ohut kuivaksi paistettu makea tai suolainen leivonnainen

keksijä /kˈeksɪjæ/ (n)
inventor
  henkilö, joka tekee uusia keksintöjä

keksiä /kˈeksɪæ/ (v)
inveniō
  tehdä jokin uusi keksintö
facere
  sepittää jotakin omasta päästään
invenio
  löytää vastaus

kela /kˈela/ (n)
alabrum
  ympyrälieriö, jonka päällä on kierrettynä lankaa, siimaa, johdinta, vaijeria, filmiä tms.
saburro
  käämi, kuristin, elektroniikan induktiivinen komponentti

kelkka /kˈelkːa/ (n)
abacus
  kiskolla liikkuva koneenosa, kuten CD-aseman ulos työntyvä osa

kellari /kˈellarɪ/ (n)
cella
  rakennuksen asuintilojen alla oleva varasto- ja säilytystila
cava
  puolittain tai kokonaan maan alle kaivettu, viileänä pysyvä varastotila

kellarikerros /kˈellarɪkˌerros/ (n)
basis
  rakennuksen maanalainen kerros

kelli /kˈellɪ/ (n)
mentula
  penis

kello /kˈello/ (n)
horologium
  ajan mittaamiseen ja näyttämiseen tarkoitettu laite
campana
  ontosta avonaisesta metallikuoresta muodostuva soitin, jota soitetaan lyömällä sitä

kellonaika /kˈellonˌaika/ (n)
hora
  kellon näyttämä tai muuten ilmoittama aika

kellottaa /kˈellotːaː/ (v)
adulēscentia
  ottaa aikaa jostakin kellolla
horologium
  saada tulokseksi jokin aika

kellua /kˈellua/ (v)
fluitō
  pysyä veden pinnalla nosteen ansiosta

kelpuuttaa /kˈelpuːtːaː/ (v)
accipio
  hyväksyä, pitää kelpaavana

keltainen /kˈeltainen/ (adj)
flavus
  sellainen, minkä väri on keltainen, väriltään keltainen (eikä punainen tai sininen pääväreistä)

keltainen /kˈeltainen/ (n)
flavus
  keltainen väri

keltaisuus /kˈeltaisuːs/ (n)
aurūgō
  ihon, silmänvalkuaisten ja limakalvojen, veren liiallisesta bilirubiinin määrästä johtuva, keltainen väri; ikterus, keltatauti

keltapäähaukka /kˈeltapˌæːhaukːa/ (n)
Falco biarmicus
  eräs lintulaji () tai sen yksilö

keltatauti /kˈeltatˌautɪ/ (n)
aurūgō
  silmien ja ihon kellastuminen; Wilsonin taudin oire

kelttiläinen /kˈeltːɪlˌæinen/ (adj)
celticus
  keltteihin liittyvä

keltuainen /kˈeltuˌainen/ (n)
mediolum
  munan keltainen osa, joka toimii kehittyvän alkion ravintona

kelvata /kˈelvata/ (v)
-nam
  olla kyllin hyvä, sopia, soveltua

kelvollinen /kˈelvollɪnen/ (adj)
aptus
  sellainen, joka kelpaa; sopiva, soveltuva

kelvoton /kˈelvoton/ (adj)
inutilis
  huono tai epärehellinen ihminen

kelvottomuus /kˈelvotːomuːs/ (n)
dēfōrmitās
  se, että on kelvoton

kemia /kˈemɪa/ (n)
chemia
  tieteenala, joka tutkii aineiden ominaisuuksia ja koostumuksia sekä niiden valmistusta ja muuttamista

kemiallinen /kˈemɪˌallɪnen/ (adj)
chemicus
  kemiaan liittyvä

kemiallinen reaktio /kˈemɪˌallɪnen rˈeaktˌio/ (n)
reāctiō
  prosessi, jossa aineet muuttuvat toisiksi aineiksi: atomien ja molekyylien elektronijakaumat muuttuvat, ja yleensä sidoksia syntyy tai katkeaa; reaktiossa atomi voi muuttua ioniksi, molekyylit voivat yhdistyä tai hajota tai molekyylien atomit voivat järjestyä uudestaan

kemisti /kˈemɪstɪ/ (n)
chemicus
  kemian tutkija tai kemian soveltaja

kengittää /kˈeŋŋɪtːæː/ (v)
calceus
  varustaa hevonen kengillä

kenguru /kˈeŋŋuru/ (n)
macropus
  pussieläin, joita esiintyy vain Australiassa (-heimo)

kengännauha /kˈeŋŋænnˌauha/ (n)
corrigia
  naru, jolla kenkä sidotaan eli pauloitetaan

kenkä /kˈeŋkæ/ (n)
calceus
  jalkaa suojaava tavallisesti ulkona käytettävä asuste; jalkine, jossa on kova pohja

kenno /kˈenno/ (n)
cellula
  mehiläisten vahasta rakentama toukkien kasvatukseen tai ravinnon varastoitiin tarkoitettu kuusikulmainen lokero, näiden lokeroiden muodostama yhtenäinen kokonaisuus tai näistä lokeroista koostuva levy, joka on ihmisen rakentamassa mehiläispesässä
  sähköpari

kenraali /kˈenraːlɪ/ (n)
dux
  maavoimien korkein sotilasarvo, vastaa merivoimien amiraalia

kensori /kˈensorɪ/ (n)
cēnsor
  sensori Rooman valtakunnassa

kentauri /kˈentaurɪ/ (n)
centaurus
  kreikkalaisen mytologian olento, jolla on ihmisen torso ja hevosen ruumis

kenties /kˈenties/ (adv)
forsitan
  ilmaisee jonkin mahdollista tapahtumista tai toteutumista

kenttä /kˈentːæ/ (n)
campus
  avoin tasainen alue luonnossa; välittömän konkreettisen toiminnan alue
  urheiluun tai peleihin varattu alue; urheilukenttä, pelikenttä
  kenttävoimakkuutena ilmaistava luonnonilmiöihin liittyvä vektorisuure
acies
  täytettäväksi varattu alue lomakkeissa yms.
  ala, alue, aihealue
  kuvaus, joka liittää jokaiseen määrittelyjoukon alkioon ko. alkioon liittyvän vektoriavaruuden alkion
  käyttöolosuhteet vastakohtana laboratorio-olosuhteille
  matkapuhelimen toimintaan riittävä verkon signaalivoimakkuus

kenttäpullo /kˈentːæpˌullo/ (n)
laguncula
  sotilas- ja retkikäyttöön tarkoitettu suljettu astia juomaveden kuljetusta varten

kenttäväki /kˈentːævˌækɪ/ (n)
ager
  puolueen tai järjestön rivijäsenet

keppi /kˈepːɪ/ (n)
baculum
  yleensä puinen pitkänmuotoinen esine

keramiikka /kˈeramˌiːkːa/ (n)
fictile
  astioiksi tai muiksi esineiksi muotoiltua ja poltettua savea

kerettiläinen /kˈeretːɪlˌæinen/ (n)
haereseus
  harhaoppinen

keripukki /kˈerɪpˌukːɪ/ (n)
scorbutus
  C-vitamiinin puutoksen aiheuttama tauti

keritä /kˈerɪtæ/ (v)
tondeō
  leikata tai ajella villa lampaalta, vuohelta tms.

kerjäläinen /kˈerjælˌæinen/ (n)
mendicus
  kerjäämällä elantonsa hankkiva henkilö

kerjätä /kˈerjætæ/ (v)
mendīcor
  pyytää rahaa, ruokaa tms.

kernaasti /kˈernaːstɪ/ (adv)
citō
  mielihyvin, mielellään; innokkaasti

kerran /kˈerran/ (adv)
quondam
  joskus menneisyydessä tarkemmin määrittelemättömänä hetkenä; aikoinaan
  yhtenä hetkenä, mutta ei koskaan muulloin

kerros /kˈerros/ (n)
solum
  rakennuksessa olevien huonetilojen taso
stratum
  eri materiaalin tai pinnan muodostama taso

kerrostalo /kˈerrostˌalo/ (n)
insula
  rakennus, jossa on useita asuinhuoneistoja päällekkäin

kersa /kˈersa/ (n)
haedus
  tois. lapsi

kerskua /kˈerskua/ (v)
iactare
  mahtailla, ylpeillä liiallisesti kovaan ääneen

kerskuri /kˈerskurɪ/ (n)
iactātor
  henkilö, joka kerskuu, kerskailee

kerta /kˈerta/ (n)
semel
  yksittäinen tapahtuma, joka voi olla tapahtumasarjan osana tai saattaa toistua sattumalta

kertoa /kˈertoa/ (v)
narrare
  esittää kertomus tai selostaa toiselle jokin asia
multiplicō
  tehdä kertolaskutoimitus

kertomus /kˈertomus/ (n)
fābula
  satu, tarina

kertosäe /kˈertosˌæe/ (n)
chorus
  laulussa useita kertoja toistettava osuus

kertyä /kˈertyæ/ (v)
accumulō
  kasaantua, tulla kokoon

kerubi /kˈerubɪ/ (n)
cherub
  Raamatussa mainittuja enkeliolentoja

keräillä /kˈeræillæ/ (v)
colligō
  kerätä toistuvasti

keräkaali /kˈerækˌaːlɪ/ (n)
brassica
  (kasvitiede) kookaslehtinen kaalin muunnos, josta erotetaan eri muotoja

kerätä /kˈerætæ/ (v)
colligō
  koota yhteen
  kerätä harrastuksena kokoelmaa jostain, keräillä
carpere
  poimia, noukkia yksittäisiä kappaleita jostain; korjata (pois)

keräys /kˈeræys/ (n)
collēctus
  kerääminen

kerääntyä /kˈeræːntˌyæ/ (v)
accumulō
  keräytyä, tulla yhteen, kokoon

kesakko /kˈesakːo/ (n)
lenticula
  piste tai läikkä ihon pigmentissä, erityisesti kasvoilla ja käsivarsissa

kesanto /kˈesanto/ (n)
vervactum
  vuodeksi viljelemättömäksi jätetty pelto tai sen osa

keskeinen /kˈeskeinen/ (adj)
medius
  tärkeä, olennainen

keskeneräinen /kˈeskenerˌæinen/ (adj)
infectus
  työ tai tehtävä, joka on aloitettu, mutta ei ole saatettu loppuun

keskenmeno /kˈeskenmˌeno/ (n)
abortiō
  ihmisillä raskauden itsestään tapahtuva keskeytyminen ja alkion tai sikiön poistumiminen kohdusta joko itsestään tai lääkärin avustamana

keskeyttää /kˈeskeytːæː/ (v)
abigo
  lopettaa jokin, ennen kuin se on valmis

keskiaika /kˈeskɪˌaika/ (n)
Medium Aevum
  ajanjakso Rooman valtakunnan tuhosta 400-luvulla aina uuden ajan ja renessanssin alkuun 1500 jaa.; Suomessa noin 1100-luvulta alkaen

keskiaikainen /kˈeskɪˌaikainen/ (adj)
mediaevalis
  keskiaikaan kuuluva tai siltä peräisin oleva

keskiaivot /kˈeskɪˌaivot/ (n)
mesencephalon
  aivojen keskimmäinen osa väliaivojen takana, aivorungon yläosassa

keskiarvo /kˈeskɪˌarvo/ (n)
habeo in animo
  aritmeettinen keskiarvo; havaintojen summa jaettuna havaintojen lukumäärällä

keskikaupunki /kˈeskɪkˌaupuŋkɪ/ (n)
media urbs
  kaupungin keskusta liepeineen

keskinkertainen /kˈeskɪŋkˌertainen/ (adj)
mediocris
  ei hyvä eikä huono

keskinäinen /kˈeskɪnˌæinen/ (adj)
mūtuus
  osapuolten välinen, usein vastavuoroinen; joidenkin keskuudessa tapahtuva

keskipäivä /kˈeskɪpˌæivæ/ (n)
meridies
  noin kello 12 päivällä

keskisormi /kˈeskɪsˌormɪ/ (n)
medius
  sormi ihmisen kädessä etusormen ja nimettömän välissä

keskisuuri /kˈeskɪsˌuːrɪ/ (adj)
mediocris
  sellainen, joka ei ole (jossakin luokittelussa) pieni eikä suuri

keskittyminen /kˈeskɪtːˌymɪnen/ (n)
animadversio
  ajatusten ja mielenkiinnon keskittäminen

keskittyä /kˈeskɪtːˌyæ/ (v)
animadverto
  kasaantua/kasautua yhteen paikkaan tai kohtaan
  keskittää huomionsa jhk

keskittää /kˈeskɪtːæː/ (v)
animadverto
  laittaa samaan paikkaan

keskitys /kˈeskɪtys/ (n)
animadversio
  keskittäminen

keskiviikko /kˈeskɪvˌiːkːo/ (n)
dies Mercurii
  viikon kolmas päivä, päivä tiistain ja torstain välissä

keskiyö /kˈeskiyø/ (n)
media nox
  noin kello 24:n aika yöllä

keskus /kˈeskus/ (n)
central
  keskellä oleva kohta

keskusta /kˈeskusta/ (n)
centrum
  keskellä sijaitseva osa, keskipisteen lähellä oleva osa
  poliittinen keskusta
  yleensä keskustaan luetaan ruudut d4, d5, e4, e5, mutta joskus mukaan lasketaan myös näitä ympäröivät ruudut
media urbs
  kaupungin keskeisin tai tärkein osa

keskustella /kˈeskustella/ (v)
altercor
  puhua jonkun kanssa jostakin tietystä aiheesta

keskustelu /kˈeskustˌelu/ (n)
sermo, colloquium
  ihmisten välinen suullinen ajatustenvaihto

keskusteluviesti /kˈeskustˌeluvˌiestɪ/ (n)
cippus
  kommenttiosiossa tai keskustelupalstalla jätetty viesti, jotka muodostavat yleensä keskusteluketjun ja jolla voi aloittaa keskustelun uudesta aiheesta

kestitys /kˈestɪtys/ (n)
oblectāmen
  vieraanvaraisuuden osoittaminen ruokaa ja juomia tarjoamalla

kestitä /kˈestɪtæ/ (v)
oblecto
  tarjota syötävää ja juotavaa

kesto /kˈesto/ (n)
tempestas
  kyky säilyä (alkuperäisessä tilassa, ehjänä, tavallisessa kunnossa)

kestoaika /kˈestoˌaika/ (n)
tempestas
  aika, jonka jokin kestää ajallisesti

kestoaste /kˈestoˌaste/ (n)
quantitas
  kvantiteetti, äänteen pituus

kestävä /kˈestævæ/ (adj)
aeternus
  vahva tai luja
dūrābilis
  jokin, joka ei kulu aikojen saatossa
perpetuum
  luonnonvaroja kuluttamaton

kestää /kˈestæː/ (v)
habeo
  olla kestävä, kannattaa, kyetä kestämään
obnitor
  jaksaa, sietää

kesy /kˈesy/ (adj)
cicur
  ihmisen läheisyydessä viihtyvä, monesti ihmiseen leimautunut

kesyttää /kˈesytːæː/ (v)
cicurare
  tehdä eläin kesyksi
  muuttaa villi eläinlaji jalostamalla kotieläimeksi

kesyyntyä /kˈesyːntˌyæ/ (v)
mansuesco
  tulla kesyksi (kesyttämällä tai itsekseen)

kesä /kˈesæ/ (n)
aestas
  Keskileveysasteiden vuodenaika kevään ja syksyn välissä, jolloin saadaan eniten auringonsäteilyä. Pohjoisella pallonpuoliskolla kesäkuusta elokuuhun. Eteläisellä pallonpuoliskolla joulukuusta helmikuuhun.

kesäisin /kˈesæisɪn/ (adv)
aestās
  useina kesinä tai joka kesä

kesäkuu /kˈesækuː/ (n)
Iunius
  vuoden kuudes kuukausi, kuukausi toukokuun ja heinäkuun välissä

kesäpäivänseisaus /kˈesæpˌæivænsˌeisaus/ (n)
sōlstitium
  pohjoisella pallonpuoliskolla vuoden valoisin ajankohta juhannuksen tienoilla (noin 21. kesäkuuta); kyseisen ajankohdan jälkeen päivät alkavat lyhentyä pohjoispuoliskolla; kyseisenä ajankohtana aurinko paistaa kohtisuoraan Kravun kääntöpiirille

ketju /kˈetju/ (n)
catena
  yhteen liitetyistä metallilenkeistä rakennettu voimansiirtoon tai kiinnitykseen käytetty väline

ketteryys /kˈetːeryːs/ (n)
agilitās
  se, että on ketterä

ketterä /kˈetːeræ/ (adj)
agilis
  kevyt, nopealiikkeinen

kettu /kˈetːu/ (n)
vulpes
  (eläintiede) punakettu, koko Suomessa esiintyvä, tavallisesti väriltään punaruskea, koiraeläinten heimon laji (Vulpes vulpes).

keuhko /kˈeuhko/ (n)
pulmo
  elin, jolla kaikki nelijalkaiset selkärankaiset hengittävät; ihmisellä on kaksi keuhkoa, joten sana esiintyy useimmin monikossa

keuhkorakkula /kˈeuhkorˌakːula/ (n)
favus
  (anatomia) keuhkossa tiehyen päässä oleva rakkula, joista koostuu keuhkokudos ja joita ihmisellä on tavallisesti yli 300 miljoonaa kappaletta; vastaavat elimistön happi- ja hiilidioksidikaasujen vaihdosta

keuhkovaltimorunko /kˈeuhkovˌaltɪmorˌuŋko/ (n)
truncus pulmonalis
  sydämen oikeasta kammiosta lähtevä pieneen vereenkiertoon verta vievä valtimo

keuhkoverenkierto /kˈeuhkoverˌeŋkierto/ (n)
circulatio minor, circulatio pulmonalis
  verenkierron osa, joka kulkee sydämen oikeasta kammiosta keuhkovaltimorungon kautta keuhkovaltimoihin ja sieltä edelleen keuhkoja ympäröiviin hiussuoniin, joista veri palaa sydämeen keuhkolaskimoita pitkin sydämen vasempaan eteiseen

keula /kˈeula/ (n)
rostrum
  aluksen suippeneva etummainen osa

keveys /kˈeveys/ (n)
levitās
  se, että on keveä

kevyt /kˈevyt/ (adj)
levis
  keveä, pieni massaltaan

kevät /kˈevæt/ (n)
ver
  talven jälkeinen ja ennen kesää oleva vuodenaika. Pohjoisella pallonpuoliskolla maaliskuusta toukokuuhun. Eteläisellä pallonpuoliskolla syyskuusta marraskuuhun.

kide /kˈide/ (n)
crystallum
  säännöllisen muotoinen, tasopintojen rajoittama kappale, joka syntyy spontaanisti kiteytymällä

kidnapata /kˈidnapˌata/ (v)
raptō
  ottaa panttivangiksi; kaapata henkilö vaatiakseen lunnaita, yleisemmin rahaa

kidnappaaja /kˈidnapːˌaːja/ (n)
plagiāria
  sieppaaja, kidnappauksen tekijä

kidus /kˈidus/ (n)
branchia
  useiden vesieläinten hengityselin, veden huuhteleman ulkopinnan tai suolen limakalvon ohutepiteelisiä lisäkkeitä tai poimuja

kiduttaa /kˈidutːaː/ (v)
cruciō
  aiheuttaa toiselle fyysistä tai psyykkistä tuskaa esimerkiksi tietojen saamiseksi

kiduttaja /kˈidutːˌaja/ (n)
tortor
  henkilö, joka kiduttaa

kidutus /kˈidutus/ (n)
cruciāmen
  kiduttaminen

kiehua /kˈiehua/ (v)
ferveō
  tulla niin kuumaksi, että pintaan nousee kuplia ja syntyy höyryä

kiehuminen /kˈiehumɪnen/ (n)
fervidus
  kiehua-verbistä muodostettu teonnimi

kiehumispiste /kˈiehumˌispɪste/ (n)
punctum ebullitionis
  (termodynamiikka) lämpötila, jossa nesteen höyrynpaine on yhtä suuri kuin nestettä ympäröivän ympäristön paine, kiehumisen käynnistymisen ja jatkumisen alin lämpötila

kiekko /kˈiekːo/ (n)
discus
  pyöreä levy tai muu ohut kappale

kiekonheitto /kˈiekonhˌeitːo/ (n)
discus
  yleisurheilulaji, jossa tavoitteena on heittää kiekkoa mahdollisimman pitkälle

kiekua /kˈiekua/ (v)
cornīx
  (kukosta) laulaa, päästää kiekaisu

kiekuna /kˈiekuna/ (n)
cornīx
  kiekuminen, kukonlaulu

kieleke /kˈieleke/ (n)
lingua
  kielimäinen uloke

kieli /kˈielɪ/ (n)
lingua
  suussa oleva puheen tuottamisen, nielemiseen ja lämmönsäätelyyn käytettävä lihas
  kommunikointijärjestelmä (esim. suomen kieli)
chorda
  kielisoitinten ääntä tuottava pingotettu lanka tai jänne

kieliluu /kˈielɪluː/ (n)
os hyoideum
  kielen lihaksia tukeva luu ()

kieliopillinen /kˈielɪopˌillɪnen/ (n)
grammaticālis
  kielioppiin kuuluva tai liittyvä

kieliopintekijä /kˈielɪopˌintekˌijæ/ (n)
grammaticus
  Yleiskieliopin tai jonkin erityiskieliopin ylläpitäjänä ja kehittäjänä työskentelevä Henkilö.

kielioppi /kˈielɪˌopːɪ/ (n)
grammatica
  oppi kielen rakenteesta ja ominaispiirteistä valitun tarkastelukulman mukaisesti

kielisoitin /kˈielɪsˌoitɪn/ (n)
fides
  soitin, jonka ääni syntyy kielen värähtelystä, näppäilyn, jouhen hankauksen, vasaran lyönnin tms. seurauksena

kielisukulaisuus /kˈielɪsˌukulˌaisuːs/ (n)
affīnitās
  kielen kehitysvaiheeseen liittyvä todennettavissa oleva keskinäinen riippuvuus muusta kielestä; määritellään kielihistoriassa niin, että samasta kantakielestä polveutuvat kielet ovat sukukieliä

kielitiede /kˈielɪtˌiede/ (n)
linguistica
  lingvistiikka, luonnollista kieltä tutkiva tiede

kielletty /kˈielletːy/ (adj)
impermissus
  sellainen, jota ei ole sallittu, jota ei saa tehdä

kielo /kˈielo/ (n)
maialis
  (Convallaria majalis) voimakastuoksuinen metsäkukka, joka kukkii loppukeväästä
convallaria
  albumiinivirtsaisuus, jossa albumiini-valkuaisainetta on virtsassa normaalia enemmän. [http://www.tohtori.fi/?page=6625671&search=albuminuria](Convallaria majalis) voimakastuoksuinen metsäkukka, joka kukkii loppukeväästä

kieltolaki /kˈieltolˌakɪ/ (n)
interdictum
  alkoholin myynnin kielto; retorisesti myös eräiden muiden päihteiden kielto

kieltäytyä /kˈieltæytˌyæ/ (v)
abnegō
  olla suostumatta johonkin asiaan

kieltää /kˈieltæː/ (v)
interdicere
  pyytää tai pakottaa olemaan tekemättä jotakin tai olemaan käyttämättä jtk
abnego
  kiistää, olla myöntämättä jnk väitetyn asian totuudellisuutta
negō
  kiistää liittyvänsä jhk tai olevansa missään yhteydessä jhk, erit. kiistää olevansa sukua jklle

kiero /kˈiero/ (adj)
tortilis
  ei suora, vääntynyt
callidus
  kavala, petollinen

kierre /kˈierre/ (n)
tortilis
  itsensä ympäri kiertävä käyrä

kierrellä /kˈierrellæ/ (v)
pālor
  kiertää, kulkea ilman päämäärää

kierrepakka /kˈierrepˌakːa/ (n)
decedo
  työkalu, jolla tehdään ulkopuolisia ruuvikierteitä

kierros /kˈierros/ (n)
circulus
  sellainen umpinainen reitti, usein ympyrä, jonka kiertäminen yhteen suuntaan kulkien tuo takaisin lähtökohtaan

kierteittää /kˈierteitːæː/ (v)
decedo
  tehdä kappaleeseen kierre

kiertoilmaus /kˈiertoilmaus/ (n)
euphemismus
  eufemismi; kaunisteleva, kiertelevä tai peittelevä sanonta, jolla ilmaistaan kielenkäyttöön sopimattomia asioita tai korvataan sopimattomiksi tuomittuja sanoja lievemmällä ja epämääräisemmällä tavalla, monasti kuulijan varjelemiseksi

kiertorata /kˈiertorˌata/ (n)
circuitus
  taivaankappaleen tai keinotekoisen satelliitin rata toisen taivaankappaleen ympärillä

kiertää /kˈiertæː/ (v)
circulum
  kulkea jonkin esteen tms. ympäri tai ohi
evado
  ohittaa etäältä, välttää kohtaamasta, karttaa jotakin tilannetta
torqueō
  kerätä jonkin ympärille, pyörittää, punoa, keriä; kietoa
circuitus
  kulkea ellipsistä tai pyöreää rataa jonkin ympäri
ambire
  kulkea suljetussa järjestelmässä

kihara /kˈihara/ (n)
cirrus
  luonnostaan tai kampaajan toimenpitein loivasti tai voimakkaasti taipunut hiusten muoto

kiharainen /kˈiharˌainen/ (adj)
crispus
  sellainen, jossa on kiharoita

kiharrin /kˈiharrɪn/ (n)
calamister
  laite, jolla kiharretaan hiuksia

kihlakunta /kˈihlakˌunta/ (n)
centum
  länsisuomalainen pitäjää vastannut yhteiskunnallisen järjestäytymisen yksikkö, myöhemmin mm. tuomarin virka-alue

kihlattu /kˈihlatːu/ (n)
sponsa
  kihlakumppani

kihlaus /kˈihlaus/ (n)
sponsālia
  kahden henkilön välinen sopimus aikomuksesta keskinäiseen avioliittoon

kihlautua /kˈihlautˌua/ (v)
fruor
  mennä kihloihin, lupautua molemmin puolin avioliittoon, antaa molemminpuolinen avioliittolupaus

kihti /kˈihtɪ/ (n)
gutta
  sairaus, jossa virtsahappoa kertyy liikaa elimistöön aiheuttaen nivelkipua

kiihdyttää /kˈiːhdytːæː/ (v)
accelerō
  lisätä jonkin nopeutta

kiihkeä /kˈiːhkeæ/ (adj)
passionatus
  sellainen, joka on innokas, tulinen; kiihtynyt, kiihkoutunut

kiihottaa /kˈiːhotːaː/ (v)
incitō
  yllyttää, agitoida
commoveō
  tehdä vilkkaammaksi, vilkastuttaa
  herättää seksuaalista halua

kiihottaja /kˈiːhotːˌaja/ (n)
turbātor
  henkilö, joka kiihottaa

kiihotus /kˈiːhotus/ (n)
vibrātiō
  kiihottaminen

kiihtyvyys /kˈiːhtyvyːs/ (n)
acceleratio
  nopeuden kasvaminen

kiihtyä /kˈiːhtyæ/ (v)
accelerō
  (nopeudesta) lisääntyä

kiila /kˈiːla/ (n)
cuneus
  loivasti oheneva kappale, joka rakoon työnnettäessä aiheuttaa työntösuuntaan nähden kohtisuoran voiman raon reunoihin

kiilata /kˈiːlata/ (v)
cuneus
  käyttää kiilaa
curto
  etuilla jonossa

kiillottaa /kˈiːllotːaː/ (v)
poliō
  tehdä hankaamalla heijastavaksi

kiiltomato /kˈiːltomˌato/ (n)
lampyris
  (Lampyris noctiluca) kovakuoriainen, jonka siivetön toukkamainen naaras loistaa pimeässä houkutellen koiraita elimistössään kemiallisessa reaktiossa syntyvän valon avulla

kiiltävä /kˈiːltævæ/ (adj)
lucens
  sellainen, joka kiiltää

kiiltää /kˈiːltæː/ (v)
nitere
  heijastaa kirkasta valoa

kiima /kˈiːma/ (n)
oestrus
  useimmilla nisäkäsnaarailla esiintyvä seksuaalisen aktiivisuuden tila aikana, jolloin munasolun hedelmöittyminen on mahdollista

kiimainen /kˈiːmainen/ (adj)
caldus
  seksuaalisesti kiihottunut, sukupuolista halua tunteva

kiina /kˈiːna/ (n)
Sinesis
  Kiinan valtion kielenä käytettävä mandariinikiina, joka on myös Kiinan kirjakieli

kiinaksi /kˈiːnaksɪ/ (adv)
Sinesis
  kiinan kielellä, kiinan kielelle

kiinalainen /kˈiːnalˌainen/ (adj)
Sinensis
  Kiinasta peräisin oleva tai Kiinaan liittyvä

kiinalainen /kˈiːnalˌainen/ (n)
Sinesis
  pysyvästi Kiinassa asuva henkilö; Kiinan kansalainen; syntyperältään kiinalainen

kiinnekohta /kˈiːnnekˌohta/ (n)
caverna
  kiinnityspaikka, tukikohta, tukeutumiskohta

kiinni /kˈiːnnɪ/ (adv)
clausus
  suljettuna, lukittuna; suljetuksi
adiciō
  kosketuksissa, yhdistettynä johonkin; yhteen kasvaneena; kytkettynä, sidoksissa tai tarttuneena johonkin
capiō
  jostakin riippuvana

kiinnitetty nappula /kˈiːnnɪtˌetːy nˈapːula/ (n)
acus
  Kiinnitetty nappula suojaa kuningasta tai itseään arvokkaampaa upseeria uhkaukselta, eikä pääse siksi itse liikkumaan.

kiinnittää /kˈiːnnɪtːæː/ (v)
nectō
  sitoa, liimata, ommella, naulata tai muulla tavoin yhdistää kiinni johonkin toiseen kappaleeseen
conduco
  ottaa palvelukseen, palkata pelaajaksi joukkueeseen
pignerō
  asettaa erityinen oikeus jonkun omaisuuteen, yleensä lainaa vastaan

kiinnitys /kˈiːnnɪtys/ (n)
hypotheca
  lainan vastineeksi annettu oikeus omaisuuteen
cumera
  tilanne, jossa kiinnitetty nappula suojaa kuningasta tai itseään arvokkaampaa upseeria uhkaukselta, eikä pääse siksi itse liikkumaan.

kiinnostaa /kˈiːnnostaː/ (v)
faenus
  herättää mielenkiintoa

kiinnostava /kˈiːnnostˌava/ (adj)
quod interest
  mielenkiintoa herättävä, mielenkiintoinen, kiintoisa

kiinnostus /kˈiːnnostus/ (n)
faenus
  mielenkiinto johonkin

kiinteistö /kˈiːnteistø/ (n)
rēs solī
  kiinteä omaisuus, esimerkiksi maa, metsä tai rakennus

kiinteistönhoito /kˈiːnteistˌønhoito/ (n)
tuitiō
  kiinteistön ylläpitoon kuuluva säännöllinen toiminta, jolla pysytetään kiinteistön olosuhteet halutulla tasolla. Kiinteistönhoitoa ovat mm. kiinteistön teknisten järjestelmien hoito, kiinteistönhuolto, siivous, ulkoalueiden hoito sekä kiinteistön jätehuolto.

kiinteistönvälittäjä /kˈiːnteistˌønvælˌitːæjæ/ (n)
praediātor
  henkilö, joka välittää kiinteistöjä ja tontteja toimien linkkinä myyjän ja ostajan välillä

kiinteys /kˈiːnteys/ (n)
firmitās
  se, että on kiinteä

kiinteä /kˈiːnteæ/ (adj)
solidus
  kiintonainen, paikallaan pysyvä

kiintiö /kˈiːntɪø/ (n)
pensum
  vahvistettu, sovittu määrä

kiintotähti /kˈiːntotˌæhtɪ/ (n)
stella fixa
  tähtitaivaan pistemäinen kohde, tähti, joka pysyy ympäristönsä suhteen paikallaan

kiirastorstai /kˈiːrastˌorstai/ (n)
dies cenae Domini
  Pääsiäistä edeltavä torstai, kristillinen juhlapäivä.

kiire /kˈiːre/ (n)
festinatio
  ajan vähyydestä sen tarvittavaan määrään verrattuna seuraava usein jännitteinen tilanne

kiireellinen /kˈiːreːllɪnen/ (adj)
instans
  sellainen, joka pitää hoitaa viivyttelemättä

kiirehtiä /kˈiːrehtˌiæ/ (v)
festīnō
  pitää kiirettä; toimia kiireen alaisena

kiireinen /kˈiːreinen/ (adj)
occupātus
  sellainen johon liittyy kiireen tunne

kiiruhtaa /kˈiːruhtaː/ (v)
festīnō
  joutua, rientää, pitää kiirettä intrans.
  jouduttaa, hoputtaa trans.

kiistellä /kˈiːstellæ/ (v)
disputō
  kinastella sanallisesti

kiistelty /kˈiːstelty/ (adj)
contrōversus
  sellainen mistä on vallalla erilaisia näkemyksiä tai mistä ei ole päästy sopuun

kiistää /kˈiːstæː/ (v)
abnego
  sanoa, että jokin ei ole totta, osoittaa paikkansapitämättömäksi

kiitollinen /kˈiːtollɪnen/ (adj)
gratus
  kiitosta osakseen kohdistuneesta teosta tms. osoittava

kiitollisuus /kˈiːtollɪsuːs/ (n)
gratia
  kiitolliseen mieleen liittyvä myönteinen tunne; se, että on kiitollinen

kiitos /kˈiːtos/ (n)
gratia
  kiitollisuudentunteen sanallinen ilmaisu

kiitotie /kˈiːtotie/ (n)
nudo
  yleensä päällystetty suorakaiteen muotoinen alue, jota lentokoneet käyttävät lentoonlähtöön ja laskeutumiseen

kiittää /kˈiːtːæː/ (v)
laudo
  ilmaista jonkun tekemän asian olleen hyödyllinen tai arvostavansa sitä, yl. sanomalla kiitos: osoittaa arvostusta jotakin kohtaan

kiitää /kˈiːtæː/ (v)
curriculum
  liikkua nopeasti

kiivetä /kˈiːvetæ/ (v)
ascendō
  liikkua ponnistellen (yleensä kaikkia raajoja käyttäen) ylöspäin

kikherne /kˈikherne/ (n)
cicer
  eräs syötävä palkokasvi (Cicer arietinum)

kikkeli /kˈikːelɪ/ (n)
pipinna
  siitin

kili /kˈilɪ/ (n)
haedus
  (eläintiede) alle kuuden kuukauden ikäinen vuohen vuona

kiljua /kˈiljua/ (v)
boare
  huutaa kovaa kimeällä äänellä

kilogramma /kˈiloɡrˌamma/ (n)
chiliogramma
  massan SI-järjestelmän mukainen yksikkö, tuhat grammaa; tunnus kg

kilohaili /kˈilohˌailɪ/ (n)
maena
  Euroopan merissä elävä, suuresti silakkaa muistuttava sillin lähisukuinen kalalaji (), jonka vatsa on "terävä" ja vatsaevät sijaitsevat selkäevän etupuolella

kilometri /kˈilomˌetrɪ/ (n)
chiliometrum
  pituusmitta, joka vastaa tuhatta metriä, tunnus km

kilpailija /kˈilpailˌija/ (n)
aemula
  joka osallistuu kilpailuun tai kilpailee muiden kanssa

kilpailla /kˈilpailla/ (v)
aemula
  yrittää saada jotakin, jota myös muut haluavat
curriculum
  osallistua urheilukilpailuun

kilpailu /kˈilpailu/ (n)
certāmen
  talousyksiköiden, kulutustalouksien ja yritysten tavaroiden ja palvelujen vaihtoon liittyvä kamppailu markkinoista ja saavutettavasta taloudellisesta tuloksesta; hinnanmuodostuksen tekijä
  peli tai muu sellainen tapahtuma, jossa kilpaillaan voitosta tai palkinnosta

kilpailuttaa /kˈilpailˌutːaː/ (v)
curriculum
  asettaa osaanottajaksi urheilukilpailuun

kilpi /kˈilpɪ/ (n)
scutum, clipeus
  taistelussa käytettävä kädessä pidettävä metallinen tai puinen suojus

kilpikonna /kˈilpɪkˌonna/ (n)
testudo
  kilvellinen matelija

kiltti /kˈiltːɪ/ (adj)
benignus
  hyvää toiselle tahtova

kimakka /kˈimakːa/ (adj)
strīdulus
  (äänestä) terävä, kireä ja korkea, kimeä

kimalainen /kˈimalˌainen/ (n)
bombus
  rakenteeltaan kömpelön oloinen yhteiskunnissa elävä mesipistiäinen, josta on useita lajeja (Bombus)

kimbri /kˈimbrɪ/ (n)
Cimbri
  kimbrit eräs germaanikansa

kimeä /kˈimeæ/ (adj)
strīdulus
  (äänestä) korkea ja kova

kimmerialainen /kˈimmerˌialˌainen/ (adj)
Cimmerii
  kimmerialaisten kansaan liittyvä

kimo /kˈimo/ (adj)
canus
  hevosesta, joka syntyy tummana ja vaalenee iän myötä valkoiseksi

kina /kˈina/ (n)
iurgium
  pienimuotoinen väittely, kiistely jostakin asiasta

kinkku /kˈiŋkːu/ (n)
pullus
  (slangia) tyttö tai nainen

kipinä /kˈipɪnæ/ (n)
scintilla
  palamisessa tai hankauksessa (ilmaan) vapautuva pieni hehkuva kappale

kipinöidä /kˈipɪnˌøidæ/ (v)
scintilla
  tuottaa kipinöitä

kipsi /kˈipsɪ/ (n)
gypsum
  vaalea kalsiumsulfaattimineraali, joka esiintyy luonnossa rakeisena, levymäisenä tai kuituisena kerrostuneiden kalkkikivien ja suolakerrostumien yhteydessä.

kipu /kˈipu/ (n)
dolor
  fyysisen tai henkisen tuskan tuntemus

kirahvi /kˈirahvɪ/ (n)
camelopardalis, giraffa
  märehtijöihin kuuluva Afrikan savannien ja arojen eläin (Giraffa camelopardalis), pitkän kaulansa ansiosta maailman korkeimmaksi tunnettu maanisäkäs

kireä /kˈireæ/ (adj)
strictus
  kiristävän tiukka
tempus
  jäykkä, ei rento (ilmapiiristä)

kiristys /kˈirɪstys/ (n)
repetundae
  rahan tms. vaatiminen uhkailemalla

kiristyä /kˈirɪstˌyæ/ (v)
stringō
  mennä kireämmälle

kiristää /kˈirɪstæː/ (v)
stringō
  vetää kireämmälle (esim. ruuvia, käsirautoja)
extorqueō
  muuttaa sääntöjä tai määräyksiä ankarammiksi, koventaa vauhtia

kirja /kˈirja/ (n)
liber, codex
  paperiarkeista koottu sidos tai nidos, johon on painettu tekstiä ja mahdollisesti kuvia

kirjaaja /kˈirjaːja/ (n)
tibia recta
  henkilö, joka virastossa yms. ottaa vastaan saapuvat asiakirjat ja pitää niistä kirjaa

kirjahylly /kˈirjahˌylly/ (n)
foruli
  huonekalu, seinän viereen tuleva hylly jossa pidetään kirjoja ja usein muita esineitä

kirjailija /kˈirjailˌija/ (n)
scriptor
  henkilö, joka kirjoittaa kirjoja ammatikseen tai harrastuspohjalta, ja jonka teoksia on julkaistu

kirjailla /kˈirjailla/ (v)
scribo
  (puhekieltä) kirjoittaa

kirjaimisto /kˈirjaimˌisto/ (n)
abecedārium
  kokoelma kaikista jossakin yhteydessä käytössä olevista kirjaimista tai kirjoitusmerkeistä

kirjain /kˈirjain/ (n)
littera
  äänteisiin perustuvan kirjoitusjärjestelmän merkki

kirjakauppa /kˈirjakˌaupːa/ (n)
bibliopolium
  pääasiassa kirjoja myyvä liike

kirjakauppias /kˈirjakˌaupːɪas/ (n)
bibliopola
  kirjakaupan pitäjä, kirjojen myyjä

kirjakielinen /kˈirjakˌielɪnen/ (adj)
litteraria
  (kielitiede) kirjakielen mukainen, kirjakieleen kuuluva.

kirjallinen /kˈirjallɪnen/ (adj)
scrīptus
  sellainen, joka on kirjoitetussa muodossa, kirjoittamalla ilmaistu
litteraria
  sellainen, joka liittyy kirjallisuuteen, kirjallisuuteen liittyvä

kirjallisuus /kˈirjallɪsuːs/ (n)
litterae
  kirjoitettu kieli eri muodoissa, kaikkien kirjoitettujen, painettujen ja perimätietona siirtyneiden kielellisten tuotteiden kokonaisuus; kirjallisuus kuuluu taidemuotoihin

kirjanen /kˈirjanen/ (n)
libellus
  pieni, usein pehmeäkantinen kirja, tai vihko

kirjanpitäjä /kˈirjampˌitæjæ/ (n)
perscriptor
  henkilö joka hoitaa yrityksen tai yhteisön kirjanpitoa ja pitää yllä tietoa taloudellisesta toiminnasta ja tilasta yksittäisen liiketapahtuman tarkkuudella

kirjantekijä /kˈirjantˌekɪjæ/ (n)
auctor
  kirjan kirjoittaja, kirjailija, henkilö, jolla on tekijänoikeus ao. teokseen

kirjasin /kˈirjasɪn/ (n)
genus
  metallisessa ladontakappaleessa, kirjakkeessa, oleva kohokuvio, jolla kirjain tai muu merkki painetaan paperille

kirjasto /kˈirjasto/ (n)
bibliotheca
  valtion tai kunnan hallinnoima laitos, josta voi lainata muun muassa kirjoja ja CD-levyjä; lainakirjasto, lainasto

kirjastonhoitaja /kˈirjastˌonhoitˌaja/ (n)
bibliothecarius
  kirjastoa vastuullisena hoitava henkilö, jolla on kirjastolain mukainen kelpoisuus kirjastonhoitajana toimimiseen

kirje /kˈirje/ (n)
epistula
  vastaanottajalle osoitettu kirjoitettu tiedonanto, jonka muoto vaihtelee

kirjekuori /kˈirjekˌuorɪ/ (n)
involūcrum
  paperista taiteltu kuori, päällys, johon kirje laitetaan postitusta varten. Kirjekuori voidaan sulkea kostuttamalla liimapinta.

kirjoa /kˈirjoa/ (v)
acū pingo
  koristella koruompeleella, koruommella

kirjoitettu /kˈirjoitˌetːu/ (adj)
scrīptus
  sellainen, joka on tuotettu tai muuten saatettu kirjalliseen muotoon

kirjoittaa /kˈirjoitːaː/ (v)
scribo, scribere
  yhdistelemällä kirjoitusmerkkejä tuottaa tekstiä, esim. kynällä paperille tai tietokoneen näppäimistöllä tai muulla syöttölaitteella

kirjoittaja /kˈirjoitːˌaja/ (n)
scriptor
  henkilö, joka kirjoittaa tai on kirjoittanut

kirjoittaminen /kˈirjoitːˌamɪnen/ (n)
scriptūra
  sanojen tai tekstin tuottaminen kirjoitusmerkkejä käyttäen

kirjoittautua /kˈirjoitːˌautua/ (v)
conscrībō
  kirjoittaa tai kirjoituttaa itsensä jhk. osallistujaksi, henkilörekisteriin tms.

kirjoitus /kˈirjoitus/ (n)
caudex
  taito kirjoittaa, merkitä muistiin kirjainmerkeillä
  kirjoittamisen tuotos, kirjoitusmerkkejä peräkkäin
  kirjoittamalla laadittu tuotos, teksti

kirjoitusjärjestelmä /kˈirjoitˌusjærjˌestelmæ/ (n)
systema scripturae
  symboleista koostuva merkkijärjestelmä, jolla tallennetaan kieltä kirjoitukseksi

kirjoitusmuste /kˈirjoitˌusmuste/ (n)
atramentum
  sulkakynällä tai kastettavalla mustekynällä kirjoittamisessa käytettävä muste, tavallisesti säilötty mustepulloon

kirjoituspöytä /kˈirjoitˌuspøytæ/ (n)
mensa scriptoria
  pöytä, jonka päällä kirjoitetaan

kirkkaus /kˈirkːaus/ (n)
candor
  se, että on kirkas

kirkko /kˈirkːo/ (n)
ecclesia
  (kristinusko) kirkkorakennus; rakennus, jossa pidetään jumalanpalveluksia

kirkkokunta /kˈirkːokˌunta/ (n)
basilica
  uskonnollinen yhteisö, etenkin kristillisperäinen, jolla on yhteinen uskontunnustus

kirkkovuosi /kˈirkːovˌuosɪ/ (n)
annus ecclesiasticus
  kirkon adventista alkava ja pyhäinpäivään päättyvä ajanjakso

kirkonkello /kˈirkoŋkˌello/ (n)
campana
  kirkon torniin tai erilliseen tapuliin sijoitettu suuri metallinen soittokello, jota soitetaan mm. ennen jumalanpalveluksen alkua ja hautajaisten yhteydessä

kirkonkylä /kˈirkoŋkˌylæ/ (n)
pāgus
  historiallisesti kyläyhteisön, johon on saatu oma pappi ja muodostettu seurakunta, maille rakennettu oma kirkko ja sen lähiympäristöön muodostunut taajama

kirkonmies /kˈirkonmies/ (n)
pontifex
  kirkon edustaja, pappi

kirkua /kˈirkua/ (v)
clāmō
  huutaa kauhun vallassa, yleensä kimeällä ja korkealla äänellä

kiroilla /kˈiroilla/ (v)
iūro
  käyttää kirosanoja puheessaan

kirota /kˈirota/ (v)
dētestor
  langettaa kirous jonkun ylle

kirpeä /kˈirpeæ/ (adj)
acidus
  (mausta) hapokas, terävä, hapan

kirppu /kˈirpːu/ (n)
pulex
  jokin Siphonaptera-lahkon pieni, siivetön, sivuilta litistynyt hyönteinen, joka hyppii voimakkailla takajaloilla ja elää loisena lämminveristen karvapeitteessä imien verta

kirsikka /kˈirsɪkːa/ (n)
cerasum
  kirsikkapuu tai pensas
cerasum, cerasus
  sen hedelmä, syötävä luumarja

kirsikkapuu /kˈirsɪkːapuː/ (n)
cerasus
  lehtipuu, jossa kasvaa kirsikoita

kirurgi /kˈirurɡɪ/ (n)
chirurgus
  leikkauksia suorittava lääkäri, kirurgian harjoittaja

kirurgia /kˈirurɡˌia/ (n)
chirurgia
  leikkausten avulla hoitava lääketieteen haara

kirva /kˈirva/ (n)
lens olerum
  mikä tahansa kirvojen heimoon () kuuluva hyönteinen tai sellaisen yksilö

kirveli /kˈirvelɪ/ (n)
anthriscum
  mikä tahansa kirvelien sukuun () kuuluva sarjakukkaiskasvien laji tai sellaisen yksilö

kirvellä /kˈirvellæ/ (v)
callidus
  polttavasta tai pistelevästä kivusta, karvastella

kirvely /kˈirvely/ (n)
callidus
  kirveleminen

kirves /kˈirves/ (n)
securis, ascia
  työkalu tai ase, jossa kiilamainen terä on kiinnitettynä poikittain varteen

kirvesmies /kˈirvesmies/ (n)
lignārius
  rakennusalan ammattilainen, joka hoitaa työmailla erityisesti kaikki puurakentamiseen liittyvät työt

kisa /kˈisa/ (n)
ludus
  (usein monikossa) kilpailu, urheilukilpailu

kisailla /kˈisailla/ (v)
cano
  kisata, osallistua kisaan, kilpailla leikkimielisesti

kiskaista /kˈiskaista/ (v)
trahō
  vetää äärimmäisellä voimalla, kiskoa kerran napakasti, riuhtaista

kisko /kˈisko/ (n)
caupōna
  poikkileikkaukseltaan määrämuotoinen pitkänomainen tanko tai lista, joka tavallisesti toimii liikkuvan esineen kannattimena, ohjaimena tai johteena

kiskoa /kˈiskoa/ (v)
rapio
  vetää tai repiä kovalla voimalla

kiskotuoli /kˈiskotˌuolɪ/ (n)
cathedra
  rautatien osa, jolla tuolikisko kiinnitetään ratapölkkyihin

kislév /kˈislev/ (n)
casleu
  kislévkuu, kislév-kuu juutalaisen kalenterin kuukausi hešván- ja tevét-kuun välissä, gregoriaanisen kalenterin marras-joulukuussa

kissa /kˈissa/ (n)
felis, feles
  kissaeläinlaji (), jossa on useita rotuja; tarkoitetaan tavallisesti maatilojen hyötyeläimenä ja lemmikkinä pidettyä puolikesyä kotieläintä ()

kissanpentu /kˈissampˌentu/ (n)
amentum
  kissan jälkeläinen tai nuori kissa aina 6–10 kuukauden ikään asti

kissi /kˈissɪ/ (n)
porcella
  (lapsekasta kieltä) kissa

kissimirri /kˈissɪmˌirrɪ/ (n)
porcella
  (lapsekasta kieltä) kissa

kisu /kˈisu/ (n)
porcella
  (lapsekasta kieltä) kissa

kitaluu /kˈitaluː/ (n)
os sphenoideum
  poskiluun yläpuolella ja silmän takana oleva kallon osa ()

kitara /kˈitara/ (n)
cithara
  luutusta kehittynyt sormilaudallinen tasapohjainen, tavallisesti 6-kielinen kielisoitin

kitaristi /kˈitarˌistɪ/ (n)
guitarista
  kitaran soittaja

kitasampi /kˈitasˌampɪ/ (n)
domus
  suurikokoisin sampi (), josta saadaan beluga-kaviaaria

kithara /kˈithara/ (n)
cithara
  muinaiskreikkalainen 7- tai 11-kielinen lyyrantapainen soitin

kitka /kˈitka/ (n)
frictio
  kahden toisiaan koskettavan pinnan välillä ilmenevä liukumista vastustava voima

kitkeryys /kˈitkeryːs/ (n)
acerbitās
  se, että on kitkerä

kitkerä /kˈitkeræ/ (adj)
amārus
  karvas, katkera, kirveltävä

kitupiikki /kˈitupˌiːkːɪ/ (n)
avarus
  saita ihminen

kiukku /kˈiukːu/ (n)
ira
  kielteinen tunne, suuttumus, vihastus

kiulukka /kˈiulukːa/ (n)
coxa
  ruusunmarja

kiuru /kˈiuru/ (n)
alauda
  , kesäisin korkealla avoimen viljelysmaan yllä lentelevä laululintu

kiusallinen /kˈiusallɪnen/ (adj)
difficilis
  nolo, epämukava

kiusata /kˈiusata/ (v)
vexō
  olla ilkeä toiselle, esim. nimitellä tai satuttaa fyysisesti

kiva /kˈiva/ (adj)
lepidus
  miellyttävä, mukava

kivenhakkaaja /kˈivenhˌakːaːja/ (n)
lapicīda
  henkilö, joka työstää, muotoilee ja asettelee, yleensä luonnosta louhittua kiveä eri käyttökohteisiin

kives /kˈives/ (n)
testis
  urospuolisten nisäkkäiden sukupuolielimiin kuuluva, kivespussissa sijaitseva, siittiöitä tuottava rauhanen

kivespussi /kˈivespˌussɪ/ (n)
scrotum
  miehen sukupuolielin, jossa kivekset sijaitsevat

kivetä /kˈivetæ/ (v)
lapideus
  pinnoittaa tai reunustaa kivillä

kivi /kˈivɪ/ (n)
lapis, petra
  kalliolohkare, kallioperästä irronnut kiinteä kappale
  mineraaliyhdisteet kiinteänä materiaalina

kivihiili /kˈivɪhˌiːlɪ/ (n)
carbō
  kiinteä ja hauras, väriltään musta tai mustanruskea rasvankiiltoinen tai himmeäpintainen, hiilen, vedyn, hapen, typen ja rikin yhdisteitä sekä rautaa, magnesiumia, kalsiumia, kaliumia, piitä, klooria ym. alkuaineita sisältävä hiilikivilaji

kivijalka /kˈivɪjˌalka/ (n)
basis
  vankka pohja

kivinen /kˈivɪnen/ (adj)
saxōsus
  sellainen, jossa tai jolla on kiviä

kivittää /kˈivɪtːæː/ (v)
lapidō
  teloittaa heittämällä kiviä

kivulias /kˈivulɪas/ (adj)
dolens
  kipua aiheuttava

kivääri /kˈivæːrɪ/ (n)
sclopetum
  pitkällä rihlatulla piipulla varustettu tuliase, jolla ammutaan metallihylsyisiä ammuksia

klaava /klˈaːva/ (n)
crux
  metallirahan arvopuoli, vastakohta kruuna

klarinetti /klˈarɪnˌetːɪ/ (n)
clarinetum
  puupuhaltimiin kuuluva puhallinsoitin

klaustrofobia /klˈaustrofˌobɪa/ (n)
claustrophobia
  kammo suljettuja tiloja kohtaan, ahtaanpaikankammo

klausuuri /klˈausuːrɪ/ (n)
clausura
  luostariin sulkeutuminen

klaviatuuri /klˈavɪatˌuːrɪ/ (n)
plectrologium
  pianon ja pianonkaltaisten soittimien koskettimisto, sormio

klientti /klˈientːɪ/ (n)
cliens
  antiikin Rooman yhteiskunnassa vapaasyntyinen henkilö, joka oli toisen henkilön, patronuksen tai toisen suvun suojeluksessa

kliffi /klˈiffɪ/ (n)
rūpēs
  klintti

klintti /klˈintːɪ/ (n)
rūpēs
  jyrkkä rantatörmä, joka on syntynyt kun veden alta kuluttama kallio on romahtanut

klitoris /klˈitorɪs/ (n)
clitoris, crista, landīca, itil
  (anatomia) naisen sukupuolielinten herkin osa

kloori /klˈoːrɪ/ (n)
chlorium
  halogeeneihin kuuluva alkuaine

klovni /klˈovnɪ/ (n)
balatrō
  perinteinen sirkuksen hahmo, tietyllä tavalla maskeerattu ja puettu ilveilijä

koalitio /kˈoalˌitɪo/ (n)
societās
  liittoutuma, liittouma, liitto, yhteenliittymä

koboltti /kˈoboltːɪ/ (n)
cobaltum
  eräs alkuaine, kova ferromagneettinen hopeanvalkoinen metalli, jota käytetään metalliseoksissa, kemiallinen merkki Co

kodittaa /kˈodɪtːaː/ (v)
domicilium
  kodittaa vekseli, ilmoittaa vekselissä toinen maksupaikka kuin tunnustajan asuinpaikka

koe /kˈoe/ (n)
argumentum
  tilanne jossa jonkin asian, teorian tms. toimivuutta testataan; kokeilu, koestus
inquisitio
  joukko tehtäviä, kysely, jonka kysymyksillä testataan, mitä oppilas on oppinut

koekaniini /kˈoekanˌiːnɪ/ (n)
Cavia porcellus
  kaniini, jolle tehdään tieteellinen koe

koettaa /kˈoetːaː/ (v)
cōnor
  kokeilla

koetus /kˈoetus/ (n)
experimentum
  ponnistelua tai kestävyyttä vaativa suoritus

kohdata /kˈohdata/ (v)
nanciscor
  nähdä, tavata sattumalta, osua toisiinsa, törmätä

kohde /kˈohde/ (n)
scopus
  se, jolle, jota varten tai johon kohdistuen jotakin tehdään tai huomio, tunteet kohdentuvat

kohdistaa /kˈohdɪstaː/ (v)
animadverto
  suunnata jokin johonkin

kohdunkaula /kˈohduŋkˌaula/ (n)
cervix uteri
  (elimistö) emättimen ja kohdunrungon välinen kohdun osa, cervix uteri

kohentaa /kˈohentaː/ (v)
melior fio
  tehdä paremmaksi

kohentua /kˈohentˌua/ (v)
melior fio
  tulla paremmaksi

koherentti /kˈoherˌentːɪ/ (adj)
contextus
  yhtenäinen, sisäisesti looginen

kohina /kˈohɪna/ (n)
clamor
  kohiseva ääni

koho /kˈoho/ (n)
fluitō
  joissakin kalastusvälineissä, kuten ongessa tai kalastusverkossa käytettävä kelluva esine, joka ilmaisee veteen upotetun pyydyksen paikan tai pitää siihen kiinnitettyä pyydystä halutulla syvyydellä

kohota /kˈohota/ (v)
ascendo
  nousta

kohta /kˈohta/ (adv)
mox
  hetken päästä, pian, tovin kuluttua

kohta /kˈohta/ (n)
acumen
  suhteelliseen tarkkarajainen paikka jossakin

kohtalo /kˈohtalo/ (n)
fatum
  asioiden kulku tai yleensä huono lopputulos ikään kuin se olisi ennalta määrätty

kohtapuoleen /kˈohtapˌuoleːn/ (adv)
citō
  lähiaikoina, melko pian

kohtaus /kˈohtaus/ (n)
impetus
  ihmisille äkkinäisesti tuleva sairauteen tai sairastumiseen liittyvä oire
ago
  näytelmän, elokuvan, romaanin tai novellin osa
contra
  kohtaaminen

kohteliaasti /kˈohtelɪˌaːstɪ/ (adv)
cōmiter
  olemalla kohtelias

kohteliaisuus /kˈohtelɪˌaisuːs/ (n)
cōmitās
  se, että on kohtelias; hyvät tavat

kohtelias /kˈohtelɪas/ (adj)
cōmis
  sellainen, joka on ystävällinen ja huomaavainen

kohtu /kˈohtu/ (n)
uterus
  (elimistö) naaraspuolisilla nisäkkäillä oleva lihaksikas elin, jonka sisällä sikiö kasvaa ja kehittyy

kohtuullinen /kˈohtuːllɪnen/ (adj)
modestus
  kohtuuden rajoissa oleva

kohu /kˈohu/ (n)
turba
  häly, julkinen huomio

koi /kˈoi/ (n)
tinea
  jokin noin 3000-lajisen aitokoiden eli varsinaisten koiperhosten heimon () hyönteinen

koira /kˈoira/ (n)
canis
  Canidae-heimon suden sukuinen kotieläimeksi kesyyntynyt eläin ()

koiras /kˈoiras/ (n)
masculus
  uros, sukupuolisesti erilaistuneilla lajeilla sen sukupuolen yksilö, joka hedelmöittää naaraan munasolut

koivu /kˈoivu/ (n)
betula, betulla
  puukasvisuku (), jonka lehtipuulajeja Suomessa kasvaa kolme: hieskoivu, rauduskoivu ja vaivaiskoivu. Koivu on tuulensuosija, jonka kukinto on kerrottu norkko. Koivun hedelmä on pähkylä.

kokaiini /kˈokaˌiːnɪ/ (n)
cocainum
  kokapensaista saatava alkaloidi, joka stimuloi keskushermostoa estämällä dopamiinin, noradrenaliinin ja serotoniinin takaisinottoa hermosoluun; käytetään päihteenä valkoisen jauheen muodossa yleensä nuuskaamalla nenään

kokea /kˈokea/ (v)
patior
  havainnoida tapahtumia; käydä läpi jokin tuntemus; tehdä joitain tekoja, jotka voivat muuttaa tietomäärää, mielipiteitä tai kykyjä
adisyón
  tarkistaa pyydys

kokeilla /kˈokeilla/ (v)
experior
  selvittää käytännössä toimiiko jokin toimintatapa; suorittaa koe tai kokeita
  tunnustella

kokematon /kˈokematon/ (adj)
imperitus
  jolla ei ole paljon tai lainkaan kokemusta

kokemus /kˈokemus/ (n)
experientia
  kokeneisuus, harjaantuneisuus johonkin
perītia
  elämys

kokki /kˈokːɪ/ (n)
coquus
  johtava ruoanlaittaja, usein keittiömestari; ravintolakokki

kokko /kˈokːo/ (n)
bustum
  suuri kasa puuta, joka on kerätty polttamista varten; iso nuotio

koko /kˈoko/ (adj)
universus
  kaikki, täysi

koko /kˈoko/ (adv)
potius
  aika, jokseenkin, melko

koko /kˈoko/ (n)
magnitūdō
  Kertoo absoluuttisista tai suhteellisista fyysisistä mitoista, sen kuinka suuri tai pieni joku tai jokin on. Koko voidaan ilmaista numeroin tai kirjainsymbolein. Esimerkiksi pituus, leveys, syvyys; pinta-ala; tilavuus.

koko ajan /kˈoko ˈajan/ (adv)
diū
  jatkuvasti, toistuvasti, taukoamatta

kokoelma /kˈokoˌelma/ (n)
collēctus
  kerätty valikoima jonkin mallin mukaisesti järjestettynä

kokonaan /kˈokonaːn/ (adv)
funditus
  täysin; kaikki osat mukaan lukien

kokonainen /kˈokonˌainen/ (adj)
cunctus
  sellainen, josta ei puutu mitään

kokonaisluku /kˈokonˌaisluku/ (n)
numerus integer
  positiivinen tai negatiivinen jakamaton ja desimaaliton luku, lukujoukon ℤ luku

kokonaisuus /kˈokonˌaisuːs/ (n)
entitas
  yhteenkuuluvien osatekijöiden muodostama yhdessä toimiva yhdistelmä tai järjestelmä

kokoontua /kˈokoːntˌua/ (v)
coeō
  kerääntyä yhteen

kokous /kˈokous/ (n)
concilium
  tilaisuus, johon useita ihmisiä tulee koolle

kolari /kˈolarɪ/ (n)
collisio
  kulkuneuvojen yhteentörmäys

kolera /kˈolera/ (n)
cholera
  koleravibrion () aiheuttama vaarallinen tartuntatauti, joka saadaan saastuneen juomaveden tai ruoan mukana

kolesteroli /kˈolestˌerolɪ/ (n)
cholestērolum
  ihmisen ja eläinten kaikkiin kudoksiin välttämättömänä kuuluva tyydyttymätön, rengasrakenteinen, veteenliukenematon kiteinen steroideihin kuuluva alkoholi, jota maksa tuottaa ja jota saadaan myös ravinnosta

koleus /kˈoleus/ (n)
algor
  se, että on kolea

kolibri /kˈolɪbrɪ/ (n)
colibris
  mikä tahansa kolibrien heimoon () kuuluva lintulaji tai sellaisen yksilö

kolikko /kˈolɪkːo/ (n)
nummus, moneta
  metallista lyöty raha, usein pieniarvoinen metalliraha

kolkka /kˈolkːa/ (n)
angulus
  reuna-alue, reunaseutu

kolkkapoika /kˈolkːapˌoika/ (n)
lupellus
  nykyistä sudenpentua vastannut 7–10-vuotias poikapartiolainen

kolkko /kˈolkːo/ (adj)
nūbilus
  synkkä, ankea, lohduton

kolla /kˈolla/ (n)
calva
  puristettu metallin ym. kuonajäte

kollapsi /kˈollapsɪ/ (n)
lābēs
  ihmisen, verenkiertoelimistön, ontelon seinämän, kudoksen tai rakenteen pettäminen tai äkillinen heikentyminen, jänteyden häviäminen ja kokoonpainuminen

kollega /kˈolleɡa/ (n)
collega
  virkatoveri, työtoveri

kollehta /kˈollehta/ (n)
collecta
  eräiden kristillisten kirkkokuntien (katolisen, anglikaanisen ja luterilaisen) käyttämä, jumalanpalveluksen alussa luettava yleinen rukous

kolli /kˈollɪ/ (n)
crapula
  uroskissa, urospuolinen kissa
fasciculus
  rahti- tai matkatavaran kuljetusyksikkö, joka voi olla pakkaustavan mukaan pahvilaatikko, matkalaukku, paali, häkki, paketti, säkki tms.

kolmas valtakunta /kˈolmas vˈaltakˌunta/ (n)
Imperium Germanicum
  saksalaisten antama nimitys natsi-Saksalle

kolmijalka /kˈolmɪjˌalka/ (n)
vāra
  kameran jalusta

kolmikko /kˈolmɪkːo/ (n)
trialis
  triaali; kieliopillinen luku, jota käytetään, kun puheena olevia asioita on täsmälleen kolme. On tavattu vain eräiden austronesialaisperäisten kielten pronomineilla.

kolmikulmainen /kˈolmɪkˌulmainen/ (adj)
triangulus
  sellainen, jossa on kolme kulmaa; kolmion muotoinen

kolmikulmio /kˈolmɪkˌulmɪo/ (n)
triangulum
  monikulmio, jossa on kolme kulmaa

kolminaisuus /kˈolmɪnˌaisuːs/ (n)
trinitas
  pyhä ~ Jumalan kolme persoonaa: Isä, Poika ja Pyhä henki

kolminkertainen /kˈolmɪŋkˌertainen/ (adj)
triplex
  määrältään kolme kertaa suurempi kuin jokin muu

kolmio /kˈolmɪo/ (n)
triangulum
  monikulmio, jossa on kolme sivua ja kolme kulmaa

kolmioluu /kˈolmɪoluː/ (n)
os triquetrum
  ranteen luu herneluun vieressä

kolmipyörä /kˈolmɪpˌyøræ/ (n)
tricyclus
  kolmella pyörällä varustettu polkupyörä

kolmisoutu /kˈolmɪsˌoutu/ (n)
triremis
  kaleeri, jossa on kolme päällekkäistä riviä airoja

kolmonen /kˈolmonen/ (n)
tres
  kolmen numero, numero 3; numerolla kolme merkitty tai järjestetty

kolonna /kˈolonna/ (n)
columna
  sotilasajoneuvojen rivistö, saattue

kolumbialainen /kˈolumbˌialˌainen/ (adj)
colombianus
  Kolumbiasta peräisin oleva tai Kolumbiaan liittyvä

kolumbialainen /kˈolumbˌialˌainen/ (n)
colombianus
  pysyvästi Kolumbiassa asuva henkilö

kolumni /kˈolumnɪ/ (n)
columna
  saman kirjoittajan säännöllisesti omalle palstalleen kirjoittama mielipideteksti lehdessä

kombinaatio /kˈombɪnˌaːtɪo/ (n)
compositio
  yhdistäminen, yhdistelmä

komea /kˈomea/ (adj)
formōsus
  ulkonäöltään miellyttävä (erityisesti miehestä)

komedia /kˈomedˌia/ (n)
cōmoedia
  huvinäytelmä; yksi draaman lajeista

komeetta /kˈomeːtːa/ (n)
cometes
  pääasiassa jäästä koostuva aurinkokunnan kappale, jonka ympärillä on Auringon säteilyn irrottama koma ja kaasu- tai pölypyrstö

komentaa /kˈomentaː/ (v)
imperō
  käskeä, määrätä

komentaja /kˈomentˌaja/ (n)
imperātor
  henkilö, joka komentaa; jonka komennossa muut ovat
  yksi merivoimien sotilasarvoista, vastaa Suomessa maa- ja ilmavoimien everstiluutnanttia

komentosilta /kˈomentosˌilta/ (n)
pons
  konealuksen yläkannella oleva tila ohjaamoineen, josta kapteeni, perämies ja laivaan tullut luotsi valvoo, usein myös ohjaa, laivan kulkua

komissio /kˈomɪssˌio/ (n)
commissio
  ryhmä tiettyyn toimeen nimettyjä henkilöitä, komitea, toimikunta, valtuuskunta

komitea /kˈomɪtˌea/ (n)
consilium
  jonkin erityiskysymyksen pohtimiseksi asetettu tai nimitetty ryhmä ihmisiä

komma /kˈomma/ (n)
comma
  kahden lähes saman sävelen erotus

kommentti /kˈommentːɪ/ (n)
comentārium
  jotain kommentoiva ilmaus; mielipiteen ilmaus, selitys, huomautus

kommunikaatio /kˈommunɪkˌaːtɪo/ (n)
communicatio
  viestintä ja tiedonvälitys sisältäen puheviestinnän, ele- ja tunneviestinnän

kommunismi /kˈommunˌismɪ/ (n)
communismus
  Karl Marxin kapitalismin kritiikin ja yhteiskunnallisen kehityskulun tarkastelun yhteydessä hahmottama ekstrapolaatio ja Marxin ajatuksille perustuva ideologia yhteiskunnallisen kehityskulun huipentumasta, joka saavutetaan Marxin mielestä välttämättömän sosialismin välivaiheen kautta, kun yhteiskunta on kehittynyt korkealle tasolle; vallitsee yhteiskuntaluokaton yhteiskunnallinen utopia, jossa toteutuu tuotantovälineiden yhteisomistus ja raha ja valtio ovat poistuneet tarpeettomina
  pääasiassa Vladimir Leninin ajatuksille perustuva poliittinen aate, joka pyrkii käytännöllisesti syrjäyttämään porvariluokan ja porvarien hallitseman valtion väkivaltaisen vallankumouksen kautta ilman Marxin teoretisoimaa sosialismin välivaihetta, ja johtoporukalla on pyrkimys kehittää maata valtiojohtoisesti sosialismiin ja etenevästi kohti Marxin utopiaa; yksityisomaisuus valtiollistetaan tai kollektivisoidaan; oikeammin marxismi-leninismi; käytetty myös sanaa bolševismi
  1900-luvulla eri maissa kokeiltu nimellisesti sellaiseksi kutsuttu ja marxismi-leninismillä perusteltu, mutta Marxin alkuperäisistä ja Leninin käytännöllisistä ajatuksista suurestikin poikkeava yhteiskuntamalli, jossa ainakin nimellisesti kommunistisen puolueen johtama totalitaarinen valtio omisti pääosan tuotantovälineistä ja toteutti keskusjohtoista suunnitelmataloutta; kutsuttu myös valtiokapitalismiksi, valtiososialismiksi tai reaalisosialismiksi; tunnetuimpia harjoittajia Josif Stalin (stalinismi) ja Mao Zedong (maolaisuus)

komparatiivi /kˈomparatˌiːvɪ/ (n)
comparativus
  voittoaste, on vertailuaste, joka ilmaisee komparaatiossa keskimmäisen asteen

kompassi /kˈompassɪ/ (n)
ambitus
  suunnan määritykseen tarkoitettu laite, jonka neula näyttää pohjoinen–etelä-suunnan

kompassiruusu /kˈompassɪrˌuːsu/ (n)
rosa ventorum
  kompasseissa, kartoissa, merikartoissa ja joskus myös koristeena käytettävä kuvio, joka osoittaa ilmansuunnat

kompensoida /kˈompensˌoida/ (v)
compensō
  hyvittää, tasata, korvata, antaa kompensaatiota

kompleksi /kˈompleksɪ/ (n)
complex
  kokonaisuus, jossa on erillisiä itsenäisiä osia

kompleksinen /kˈompleksɪnen/ (adj)
complex
  kompleksilukuarvoinen; kompleksilukuihin liittyvä

komplementti /kˈomplemˌentːɪ/ (n)
complementum
  täydennys, lisäys

komponentti /kˈomponˌentːɪ/ (n)
pars
  (elektroniikka, sähkö) elektronisen laitteen rakenneosa

kompositio /kˈomposˌitɪo/ (n)
compositio
  yhdistäminen, kokoonpano, sommitelma

kondiittori /kˈondɪːtːˌorɪ/ (n)
crustulārius
  sokerileipuri, konditoriatuotteiden valmistaja

konditionaali /kˈondɪtˌionˌaːlɪ/ (n)
(modus) conditionalis
  tapaluokka, joka ilmaisee epävarmuutta tai ehdollisuutta. Konditionaalin pääte suomen kielessä on -isi.

kondomi /kˈondomɪ/ (n)
praeservativum
  siittimen päälle yhdynnän ajaksi laitettava ehkäisyväline, jolla pyritään estämään raskaus ja sukupuolitautien leviäminen

kone /kˈone/ (n)
machina
  mekaaninen tai sähköinen laite, joka välittää tai muuttaa energiaa suorittamaan tai avustamaan jotakin tehtävää

koneenhoitaja /kˈoneːnhˌoitaja/ (n)
māchinātor
  tuotantolaitoksessa tuotantoon käytettävän laitteiston käytönvalvontaa ja ylläpitoa työnään toteuttava henkilö

koneistaja /kˈoneistˌaja/ (n)
māchinātor
  henkilö, joka koneistaa

konekirjoitussali /kˈonekˌirjoitˌussalɪ/ (n)
aedes
  toimistoissa aikaisemmin sijainneita saleja, joissa istuttiin kirjoituskoneiden ääressä

konekivääri /kˈonekɪvˌæːrɪ/ (n)
arma machinae
  raskas alle 20 mm kaliiperin sarjatuliase, joka on suunniteltu pitkiin tulisarjoihin

konepaja /kˈonepˌaja/ (n)
officīna
  metallituotteita valmistava teollisuuslaitos

konepelti /kˈonepˌeltɪ/ (n)
cucullus
  auton moottoritilan peittävä avattava kansi

konepistooli /kˈonepˌistoːlɪ/ (n)
mitra
  pistoolipatruunaa ampuva kevyt konetuliase

konfirmaatio /kˈonfɪrmˌaːtɪo/ (n)
confirmatiō
  rippikoulun käyneiden vahvistus seurakunnan täysivaltaisiksi jäseniksi

konflikti /kˈonflɪktɪ/ (n)
cōnflictus
  syvä ristiriita, etujen tai näkemysten yhteentörmäys, selkkaus

konglomeraatti /kˈoŋlomerˌaːtːɪ/ (n)
conglomero
  (yleismerkitys) pienistä osista kasautunut kokonaisuus
  pyöristyneistä kivirakeista ja hienorakeisesta massasta iskostunut kivilaji
  yritys, joka muodostuu pienemmistä, monella eri toimialalla toimivasta, yrityksestä; monialayhtymä

koni /kˈonɪ/ (n)
caballus
  hevonen

konjugaatio /kˈonjuɡˌaːtɪo/ (n)
coniugatio
  vastinkromosomien rinnanasettuminen meioosin alkuvaiheessa

konjunktiivi /kˈonjuŋktˌiːvɪ/ (n)
coniunctivus, subiunctivus
  indo-eurooppalaisissa kielissä esiintyvä verbin tapaluokka, joka tunnetaan latinaan pohjautuvissa romaanisissa kielissä sekä myös englannissa subjunktiivin nimellä ja jota ei ole suomessa, käännetään suomessa joko indikatiivilla tai konditionaalilla:

konjunktio /kˈonjuŋktˌio/ (n)
coniunctio
  sidesana, sanaluokka sanoja ja lauseita yhdistäville sanoille. Konjunktiot jakautuvat rinnastuskonjunktioihin ja alistuskonjunktioihin

konkreettinen /kˈoŋkreːtːɪnen/ (adj)
concretus
  fyysisesti ja aistein havaittavaa

konkurssi /kˈoŋkurssɪ/ (n)
dēcoctiō
  vararikko; kyvyttömyys maksaa velkojalle (eli takaisin rahan lainaajalle)

konna /kˈonna/ (n)
būfō
  Bufonidae-sammakkoheimon jäsen. Ainoa suomalainen konna on rupikonna.
agolum
  kirjallisuustieteessä päähenkilön vastustaja

konsentraatio /kˈonsentrˌaːtɪo/ (n)
animadversio
  liuoksessa liuenneena olevan ainemäärän pitoisuuden (hiukkasten lukumäärää) liuoksen tilavuusyksikköä kohti ilmaiseva suure, jonka yksikkö on (mol/dm³) tai (mol/l)

konsentrinen /kˈonsentrɪnen/ (adj)
concentricus
  samankeskinen

konsertti /kˈonsertːɪ/ (n)
concentus
  tilaisuus, jossa esitetään musiikkia; musiikkiesitys

konsiili /kˈonsɪːlɪ/ (n)
concilium
  katolinen kirkolliskokous

konsortio /kˈonsortˌio/ (n)
consortium
  organisaatioiden yhteenliittymä, usein väliaikainen, yhteistoimintaelin, jonka tarkoituksena on yhteisen edun ajaminen

konstaapeli /kˈonstaːpˌelɪ/ (n)
praepositus villae
  poliisimiehistön jäsenestä käytetty nimitys

konstruoida /kˈonstruoˌida/ (v)
compingō
  tehdä konstruktio, rakentaa, muodostaa

konsuli /kˈonsulɪ/ (n)
consul
  virkamies, joka kuuluu ulkomaanedustukseen ja joka mm. valvoo maansa kauppaetuja

kontallaan /kˈontallaːn/ (adv)
quadrupēs
  (3. persoonan muoto) nelinkontin, konttausasennossa

kontaminaatio /kˈontamɪnˌaːtɪo/ (n)
coinquinatio
  tartunta

kontata /kˈontata/ (v)
rēpō
  liikkua nelinkontin

kontiainen /kˈontɪˌainen/ (n)
talpa
  eurooppalainen maamyyrä , maahan kaivamissaan käytävissä elävä hyönteissyöjälaji

kontrefori /kˈontrefˌorɪ/ (n)
erisma
  tukipilari

kontribuoida /kˈontrɪbˌuoɪda/ (v)
contribuō
  osallistua, ottaa osaa

kontribuutio /kˈontrɪbˌuːtɪo/ (n)
stips
  henkilön osallistuva teko, panos, myötävaikutus; erityisesti lisäys olemassaolevaan

kontrolleri /kˈontrollˌerɪ/ (n)
moderātor
  kustannuksia valvova työntekijä suuryrityksessä; tarkastaja/valvoja yrityksen talouspuolella

konvehti /kˈonvehtɪ/ (n)
socolata
  pieni, tavallisesti täytetty ja suklaalla päällystetty, makeinen

koodi /kˈoːdɪ/ (n)
codex
  jollain muulla tavoin kuin tavanomaisesti kielellisesti ilmaistu asia; käytetään yleensä jos kielellinen ilmaisu on esim. teknisesti mahdotonta, tehotonta tai halutaan estää ulkopuolisia ymmärtämästä asiaa.

kookas /kˈoːkas/ (adj)
magnus
  isokokoinen, suuri, mittava, laaja, sellainen, jolla on kokoa

kookospähkinä /kˈoːkospˌæhkɪnæ/ (n)
kalapa
  kookospalmun hedelmä, kookas luumarja, jota kutsutaan arkikielessä pähkinäksi

koomikko /kˈoːmɪkːo/ (n)
comoedus
  komedian esittäjä

koommin /kˈoːmmɪn/ (adv)
deinde
  sittemmin, jälkeenpäin

koori /kˈoːrɪ/ (n)
ferculum
  luutun tai sen kaltaisen soittimen kieli tai kielipari

kooste /kˈoːste/ (n)
compositio
  erillisistä osista koostettu joukko

koostua /kˈoːstua/ (v)
cōnstō
  muodostua joistakin osista

koota /kˈoːta/ (v)
coeō
  panna kokoon osista
ēliciō
  kutsua yhteen tai kerätä ihmisjoukko
colligō
  kerätä

kopea /kˈopea/ (adj)
superbus
  ylimielinen, koppava

kopio /kˈopɪo/ (n)
exemplar
  alkuperäisen (esineen tai asian) jäljennös

kopioida /kˈopɪˌoida/ (v)
simulō
  jäljentää samanlaisena, tehdä kopio käsin, kopiokoneella tai tietokoneella

kopisti /kˈopɪstɪ/ (n)
librariolus
  jäljentäjä

koputtaa /kˈoputːaː/ (v)
pulsō
  kolkuttaa tai lyödä ovea, jotta joku tulisi avaamaan sen

koputus /kˈoputus/ (n)
pulsō
  koputtamisen toteutus ja siitä syntyvä ääni

koralli /kˈorallɪ/ (n)
corallium
  eräiden korallieläinten (Anthozoa) muodostama runkokunta ja sen kalkkinen kivettymä; nämä kivettymät etenkin kaupallisesti esim. koruissa hyödynnettynä

korallinen /kˈorallɪnen/ (adj)
corallium
  koralliaineinen, korallista valmistettu tai muodostunut

korallinpunainen /kˈorallˌimpunˌainen/ (adj)
corallium
  punaisen korallin väri, korallinpunainen, johtuu rautayhdisteistä, jotka ovat sekoittuneet rungon rakenneaineena tavallisesti olevaan kalsiumkarbonaattiin tai magnesiumkarbonaattiin

kori /kˈorɪ/ (n)
cophinus
  usein vitsoista tai päreistä punottu tai muovinen, päältä avoin kuljetusastia
corpus
  24 juomapullon muovinen kuljetusastia

korianteri /kˈorɪˌanterɪ/ (n)
coriandrum
  eräs vanhimpia tunnettuja viljelykasveja (Coriandrum sativum), jonka lehtiä ja hedelmiä käytetään mausteena
  sen hedelmä, jota myös virheellisesti siemeneksi kutsutaan

korina /kˈorɪna/ (n)
crepundia
  muu koriseva ääni

korinttilainen /kˈorɪntːɪlˌainen/ (adj)
Corinthiensis
  Korinttiin liittyvä tai sieltä peräisin oleva

korinttilainen /kˈorɪntːɪlˌainen/ (n)
Corinthiensis
  Korintin asukas

korinttolainen /kˈorɪntːolˌainen/ (adj)
Corinthiensis
  Korinttiin liittyvä

korinttolainen /kˈorɪntːolˌainen/ (n)
Corinthiensis
  Korintin asukas

koripaju /kˈorɪpˌaju/ (n)
vimen
  Suomenkin luonnossa esiintyvä pajujen sukuun kuuluva kasvi , jota käytetään raaka-aineena punonnassa

koristaa /kˈorɪstaː/ (v)
adōrnō
  tehdä koreaksi, tehdä kauniiksi

koristella /kˈorɪstella/ (v)
adōrnō
  lisätä koristeita johonkin

korjaamo /kˈorjaːmo/ (n)
fabrica
  työpaja tai verstas, jossa korjataan jotain, tavallisesti ajoneuvoja

korjata /kˈorjata/ (v)
reconcinnō
  saattaa ehyeksi, toimivaksi
corrigō
  oikaista virheellisyys, korvata virheellinen tai huono oikealla tai paremmalla
colligere
  kerätä tai ottaa talteen

korjuu /kˈorjuː/ (n)
dēmetō
  se, kun korjataan (otetaan talteen)

korkea /kˈorkea/ (adj)
altus
  jonkin mitattavalta suureen suuri arvo

korkeus /kˈorkeus/ (n)
altitudo
  (geometria) pystysuuntainen mitta kohteen tyvestä tai juuresta ylimpään kohtaan
  asema tai sijainti vertailutasoon nähden korkealla, vertailutason yläpuolella

korkki /kˈorkːɪ/ (n)
cortex
  korkkitammesta saatava materiaali
sūber
  muovista, metallista tai luonnonkorkista tehty kapeasuisen astian sulkemiseen käytetty tulppa

korkkiruuvi /kˈorkːɪrˌuːvɪ/ (n)
extraculum
  korkkisen pullonkorkin avaamiseen suunniteltu vähintään kahvasta ja metallisesta spiraaliruuvista koostuva työkalu
pampinus
  avonainen kärhimäinen kihara hiuksissa

korkkitammi /kˈorkːɪtˌammɪ/ (n)
sūber
  Välimeren maiden länsiosissa kasvava aina vihanta tammi (), jonka vahvasta kuorikerroksesta kerätään korkkia

korko /kˈorko/ (n)
calx
  kengän pohjassa kantapään kohdalla oleva paksumpi osa
faenus
  lainasta maksettava prosentuaalinen hinta

korni /kˈornɪ/ (n)
lingua cornica
  Cornwallissa puhuttu kelttiläinen kieli, joka sammui 1700-luvulla (kielitunnus: cor)

korniisi /kˈornɪːsɪ/ (n)
hyperthyrum
  klassisessa arkkitehtuurissa päätykolmion vaakasuora alaosa, pylväiden kannatteleman palkiston ylin, ulkoneva osa

koroke /kˈoroke/ (n)
perpetior
  rakennettu tasanne, joka on ympäristöään korkeammalla

koronkiskonta /kˈoroŋkˌiskonta/ (n)
ūsūra immodica
  lainaaja vaatii lainaamastaan rahasta ylenmääräistä korkoa

koronkiskuri /kˈoroŋkˌiskurɪ/ (n)
danista
  lainaaja, joka vaatii lainaamastaan rahasta ylenmääräistä korkoa

korottaa /kˈorotːaː/ (v)
animo
  nostaa ylemmäs
  lisätä hintaa
  puhua äänekkäämmin

korotus /kˈorotus/ (n)
accumulō
  jonkin siirtäminen ylemmäs

korotusmerkki /kˈorotˌusmerkːɪ/ (n)
acer
  symboli ♯, joka ilmaisee puolen sävelaskeleen korotusta

korppi /kˈorpːɪ/ (n)
corvus
  suuri täysin musta variksen sukuinen lintu (), Suomessa yleisimpänä itäisessä Pohjois-Suomessa, pesii puussa tai kallionkielekkeellä

korppikotka /kˈorpːɪkˌotka/ (n)
vultur
  haukkalintuihin kuuluva haaskansyöjä, joka käyttää ravintonaan luonnollisesti kuolleiden tai petoeläinten tappamien eläinten raatoja

korrehtuuri /kˈorrehtˌuːrɪ/ (n)
argūmentum
  korjausvedos; oikaisuvedos; painotuotteen tarkistamista varten tehty koevedos

korruptio /kˈorruptˌio/ (n)
corruptiō
  se, että tekee päätöksiä epätasapuolisesti omaa tai läheistensä etua ajatellen

korsi /kˈorsɪ/ (n)
culmus
  heinäkasvin varsi, jossa on nivelten kohdalla paisunut solmu, jonka yläpuolelta välikasvusolukosta kasvu tapahtuu

korte /kˈorte/ (n)
equisētum
  ontto- ja nivelikäsvartisia sanikkaiskasveja (Equisetum)

kortteli /kˈortːelɪ/ (n)
civitas
  kaupungin vierekkäisten risteävien katujen välinen alue

kortti /kˈortːɪ/ (n)
charta
  ohut, yleensä neliskulmainen pala kartonkia tai muovia

korttikäsi /kˈortːɪkˌæsɪ/ (n)
manus
  korttipelin käsi eli pelaajan alussa saamat tai kulloisellakin hetkellä pelattavissa, ”kädessä” olevat kortit

korttipeli /kˈortːɪpˌelɪ/ (n)
ludus chartarum
  pelikorteilla pelattava ajanvietepeli tai uhkapeli

koru /kˈoru/ (n)
decus
  vartalolla oleva, usein vaatteisiin kiinnitetty, taide-esine, jonka merkitys on esteettinen, sosiaalista tai yhteiskunnallista asemaa ilmaiseva tai uskonnollinen

koruompelu /kˈoruompˌelu/ (n)
acupictura
  kirjonta

korva /kˈorva/ (n)
auris, auricula
  nisäkkäillä kolmesta rakenteellisesta ja toiminnallisesta osasta muodostuva elin, joka aistii ääniä ja toimii tasapainoelimenä ja liikeaistimena
auris
  korvan pään ulkopuolelle näkyvä osa, korvalehti

korvakoru /kˈorvakˌoru/ (n)
inauris
  koru, joka kiinnitetään korvalehteen siihen tehtyyn lävistysreikään tai klipillä

korvalehti /kˈorvalˌehtɪ/ (n)
auricula
  ulkokorvan näkyvä osa pään sivulla

korvata /kˈorvata/ (v)
vicāria
  täyttää jollain jonkin toisen paikka tai tarkoitus
tueor
  hyvittää aiheutunut vahinko; palauttaa maksu jstk, kompensoida

korvaus /kˈorvaus/ (n)
clārigātiō
  kompensaatio, aiheutetusta vahingosta maksettu hyvitys

korventaa /kˈorventaː/ (v)
adūrō
  kärventää

kosia /kˈosɪa/ (v)
cēnseō
  pyytää jkta kanssaan avioliittoon

kosija /kˈosɪja/ (n)
procus
  henkilö, joka kosii

koska /kˈoska/ (adv)
quia, quod
  (interrogatiivinen) aikaa kysyvä adverbi, milloin

koskaan /kˈoskaːn/ (adv)
umquam
  (kysymyslauseessa, relatiivilauseessa) ylipäätään, edes joskus
numquam
  () ei minään aikana, ajankohtana

koskea /kˈoskea/ (v)
tangō
  koskettaa, hipaista; laittaa kätensä johonkin hetkeksi
  koskettaa jotakuta, sattua
attingō
  kuulua jollekin, jollakin on merkitystä jollekulle

kosketella /kˈosketella/ (v)
tangō
  koskea tai koskettaa useita kertoja toistuvasti fyysisesti

koskettaa /kˈosketːaː/ (v)
tangere
  koskea johonkin
  liikuttaa (emotionaalisesti)

koskettimisto /kˈosketːɪmˌisto/ (n)
plectrologium
  soittimen osa, koskettimien muodostama kokonaisuus

kosketus /kˈosketus/ (n)
contactus
  koskettamisen tapahtuma, koskettaminen

koski /kˈoskɪ/ (n)
celer
  suhteellisen nopeasti virtaava joki tai sen yleensä kivikkoinen osa, jossa veteen syntyy kuohuja

kosmetiikka /kˈosmetˌiːkːa/ (n)
cosmetorium
  meikit ja muut kauneudenhoitoaineet

kosmogonia /kˈosmoɡˌonɪa/ (n)
cosmogonia
  maailmankaikkeuden synnyn selitysoppi

kosmonautti /kˈosmonˌautːɪ/ (n)
nauta sideralis
  venäläinen tai Neuvostoliiton aluksilla lentänyt avaruuslentäjä

kostaja /kˈostaja/ (n)
ultor
  henkilö, joka kostaa jotakin

kostea /kˈostea/ (adj)
humidus
  jossain määrin nestepitoinen, märkää kuivempi

kosto /kˈosto/ (n)
ultio
  vastaisku vihamielisyyksiin

kostuttaa /kˈostutːaː/ (v)
imbuō
  lisätä jotain nestettä johonkin tai jollekin

kotelo /kˈotelo/ (n)
capsa
  esineiden kuljetuksessa tai säilytyksessä käytettävä suojus tai jäykkä rasia
pupa
  hyönteisen täydellisen muodonmuutoksen aikuis- ja toukka-asteen välisessä lepoasteessa oleva yksilö

koti /kˈotɪ/ (n)
domus, domicilium
  asunto, talo tai muu asumus, jossa joku itse asuu

kotiapulainen /kˈotɪˌapulˌainen/ (n)
ancilla
  yksityiskodissa työskentelevä henkilö, joka tekee kotitöitä

kotihiiri /kˈotɪhˌiːrɪ/ (n)
mus musculus
  mikä tahansa kotihiirten sukuun () kuuluva varsinaisten rottain ja hiirten alaheimon laji tai sellaisen yksilö

kotiin /kˈotɪːn/ (adv)
aedes
  omaan asuinpaikkaansa, kotiinsa; lapsuudenkotiin

kotilo /kˈotɪlo/ (n)
cochlea
  kotiloiden (Gastropoda) luokkaan kuuluvien nilviäisten luokan edustaja, joilla yl. on kalsiumkarbonaatista muodostunut kuori

kotimaa /kˈotɪmaː/ (n)
patria
  valtio, jossa henkilö on syntynyt, synnyinmaa; valtio, johon henkilö on muuttanut ja kotiutunut

kotimainen /kˈotɪmˌainen/ (adj)
domesticus
  kotipaikkana olevaan valtioon liittyvä, kotimaassa tuotettu tai aikaansaatu; valtion sisäinen

kotiosoite /kˈotɪosˌoite/ (n)
affor
  rakennuksen ja huoneiston, jossa henkilö asuu, yksilöivä postiosoite

kotisivu /kˈotɪsˌivu/ (n)
pagina prima
  verkkosivu, jossa on perustiedot henkilöstä, yrityksestä, järjestöstä tms.

kotitalous /kˈotɪtalous/ (n)
familia
  yksinäinen henkilö tai joukko yhdessä asuvia henkilöitä, joilla on yhteinen ruokatalous tai rahankäyttö

kotka /kˈotka/ (n)
aquila
  suurikokoisia päiväpetolintuja suvuissa kotkat (), merikotkat (), pikkukotkat ja jalokotkat. Kotkiksi nimitetään myös useita muita haukkojen () heimoon kuuluvien sukujen lintuja.

kotkottaa /kˈotkotːaː/ (v)
glocido
  kanan ääntelystä

kotkotus /kˈotkotus/ (n)
glocido
  kotkottamisen ääni, kanan ääntely

kotona /kˈotona/ (adv)
aedes
  omassa asuinpaikassaan, kodissaan

kottarainen /kˈotːarˌainen/ (n)
sturnus
  kottaraisten heimoon kuuluva varpuslintu ()

kottero /kˈotːero/ (n)
hama
  huonokuntoinen auto (tai rakennus)

kottikärryt /kˈotːɪkˌærryt/ (n)
pabō
  yksipyöräiset työntökärryt

koukku /kˈoukːu/ (n)
hāmus
  vaatenaula, ripustuskoukku
  nyrkkeilyssä koukkulyönti

koukussa /kˈoukussa/ (adv)
hāmātus
  addiktoituneena johonkin
curvus
  koukistettuna, taivutettuna, kumarassa, köyryssä, kyyryssä

koulu /kˈoulu/ (n)
schola, ludus
  paikka, jossa annetaan suunnitelman mukaista yleisopetusta tai opetetaan jotakin erityistä

kouluaine /kˈouluˌaine/ (n)
subiectus
  koulussa opiskeltava aihealue, oppiaine

koulukiusaaja /kˈoulukˌiusaːja/ (n)
grassātor
  henkilö, joka kiusaa jotakuta tai joitakuita koulussa

koulukunta /kˈoulukˌunta/ (n)
secta
  jotakin erityistä käsitteellistä näkemystä tai oppisuuntaa edustava ryhmittymä ihmisiä

koululainen /kˈoululˌainen/ (n)
discipulus
  tavallisesti peruskoulua käyvä oppilas; usein mielletään eri asiaksi kuin opiskelija

koululaitos /kˈoululˌaitos/ (n)
auditorium
  maantieteellisesti rajatut koulut, tietyn maan koulut, viittaa instituutioon

koululaukku /kˈoululˌaukːu/ (n)
sacciperium dorsuale
  koululaisen laukku koulukirjojen ja muiden koulunkäyntivälineiden kuljetusta varten

kouluruokala /kˈoulurˌuokala/ (n)
caupona castrensis
  (koulu) tavallisesti koulun yhteydessä oleva koululaisten ja henkilökunnan ruokailua varten varattu huonetila

kouluttaa /kˈoulutːaː/ (v)
agmen
  antaa koulutusta, opettaa

kouluttaja /kˈoulutːˌaja/ (n)
ēducātor
  henkilö, joka antaa koulutusta

koulutus /kˈoulutus/ (n)
asportatio
  abstrakti käsite, joka tarkoittaa muodollista, organisoitua ja institutionalisoitua opetusta ja opiskelua

koura /kˈoura/ (n)
pugnus
  pivo, kämmen ja sormet yhtenä kokonaisuutena jonkin vastaanottamiseen tai poimimiseen yhdellä kädellä

kourallinen /kˈourallɪnen/ (n)
manipulus
  kouraan mahtuva määrä

kouristus /kˈourɪstus/ (n)
pnix
  spasmi, tahdosta riippumaton lihaksen supistuminen

kova /kˈova/ (adj)
durus
  sellainen, joka tai mikä ei jousta tai anna muutoin myöten; kiinteä, luja; vaikea kestää
raucus
  (materiaalioppi) joka kykenee vastustamaan muodonmuutosta pinnastaan
magnus
  (äänestä) luja
gravis
  vaatimuksiltaan ankara, tiukka
habito
  (janosta) ankara

kovaa /kˈovaː/ (adv)
magnus
  äänekkäästi
celer
  nopeasti, huomattavaa vauhtia, huomattavalla vauhdilla
vivaciter
  voimakkaasti, voimaa käyttäen, esim. jarruttamisesta, vääntämisestä, osumisesta, lyömisesta, koskettamisesta

kovakuoriainen /kˈovakˌuorɪˌainen/ (n)
coleopterum
  kuoriainen, koppakuoriainen; sellainen hyönteislajin edustaja, jonka etusiivet kehittyvät täysikasvuisilla yksilöillä koviksi tai nahkamaisiksi kitiinipeitinsiiviksi ()

kovaääninen /kˈovaˌæːnɪnen/ (adj)
magnus
  äänekäs, sellainen, jolla on kova ääni

kovaääninen /kˈovaˌæːnɪnen/ (n)
orator
  tekninen laite, jossa sähköiseen muotoon saatettu äänisignaali muunnetaan akustiseksi ääneksi, kaiutin

kovenantti /kˈovenˌantːɪ/ (n)
pactiō
  luottosopimukseen kirjoitettava erityisehto, joka korvaa vakuuden; sopimusvakuus

koveta /kˈoveta/ (v)
dūrescō
  tulla kovaksi tai kovemmaksi
exsisto
  tulla kovemmaksi, ankarammaksi; kiristyä

kovettaa /kˈovetːaː/ (v)
firmō
  tehdä kovaksi tai kovemmaksi

kovettua /kˈovetːˌua/ (v)
dūrescō
  tulla, muuttua kovaksi

kraatteri /krˈaːtːerɪ/ (n)
crātēr
  törmäyskraatteri, maljamainen syvennys, joka on syntynyt meteoriitin, asteroidin tai komeetan iskussa

krakata /krˈakata/ (v)
rīma
  murtaa tietokoneohjelman kopiosuojaus

kramppi /krˈampːɪ/ (n)
pnix
  lihaksen kouristus

kranaatinheitin /krˈanaːtˌinheitɪn/ (n)
mortārium
  epäsuoraa tulta ampuva raskas jalkaväen tulitukiase

kranaatti /krˈanaːtːɪ/ (n)
granata
  käsin heitettävä sirpaloituvakuorinen ase, käsikranaatti

kraniaalinen /krˈanɪˌaːlɪnen/ (adj)
cranialis
  päänpuoleinen, pään puolella sijaitseva

krapula /krˈapula/ (n)
crapula
  alkoholinkäytöstä johtuva epämukava jälkitila

kreationismi /krˈeatˌionˌismɪ/ (n)
creationismus
  Raamattuun perustuva käsitys elämän synnystä, jonka mukaan Jumala loi maailmankaikkeuden

kreikaksi /krˈeikaksɪ/ (adv)
Graeca
  kreikan kielellä, kreikan kielelle

kreikka /krˈeikːa/ (n)
Graeca, Graece
  kreikan kieli, Kreikassa pääkielenä puhuttava indoeurooppalainen kieli

kreikkalainen /krˈeikːalˌainen/ (adj)
Graecus
  Kreikasta peräisin oleva tai Kreikkaan liittyvä

kreikkalainen /krˈeikːalˌainen/ (n)
Graecus
  pysyvästi Kreikassa asuva henkilö

kreivi /krˈeivɪ/ (n)
comes
  saksalaisperäinen aatelisarvo

krestomatia /krˈestomˌatɪa/ (n)
chrestomathia
  lukukirja, lukemisto, antologia (kaunokirjallisuutta opetustarkoitukseen)

kretikos /krˈetɪkos/ (n)
Crēs
  runojalka, jossa kaksi pitkää (painollista) tavua ympäröi yhtä lyhyttä (painotonta) tavua (); keskilyhyt

kriittinen /krˈiːtːɪnen/ (adj)
sonticus
  arvosteleva

kriminologi /krˈimɪnˌoloɡɪ/ (n)
radiologistus
  kriminologian tutkija

kristalli /krˈistallɪ/ (n)
cristallus
  lyijyoksidia sisältävää pehmeää lasia, jota on helppo muokata

kristillinen /krˈistɪllɪnen/ (adj)
christianus
  kristinuskoon liittyvä

kristillisyys /krˈistɪllɪsyːs/ (n)
Christianismus
  kristinusko; kristillinen uskonto, oppi, ajattelu ja elämäntapa.

kristinusko /krˈistɪnˌusko/ (n)
Religio Christiana
  monoteistinen eli yksijumalainen uskonto, johon kuuluu usko kolminaisuusoppiin eli yhden Jumalan kolmeen persoonaan, jotka ovat Isä, Poika ja Pyhä Henki, ja jonka alkuperä on Raamatun ja sen Uuden testamentin Jeesuksen opetuksissa

kristitty /krˈistɪtːy/ (n)
Christianus, Christiana
  kristinuskoa tunnustava henkilö

kroatia /krˈoatˌia/ (n)
croaticus
  Kroatiassa puhuttava slaavilainen kieli (kielitunnus: hr)

kroatialainen /krˈoatˌialˌainen/ (adj)
croaticus
  Kroatiasta peräisin oleva tai Kroatiaan liittyvä

kroatialainen /krˈoatˌialˌainen/ (n)
croaticus
  pysyvästi Kroatiassa asuva henkilö

krokotiili /krˈokotˌiːlɪ/ (n)
crocodilus
  järvissä ja joissa, joskus merissäkin, elävä kaloja ja muita vesieläimiä syövä, krokotiilien heimoon (Crocodylidae) kuuluva, yleensä suurikokoinen matelija

krokotiilieläin /krˈokotˌiːlielæin/ (n)
crocodīlus
  mikä tahansa matelijoiden Crocodylia-lahkoon kuuluva eläin; krokotiili, alligaattori tai gaviaali

kromi /krˈomɪ/ (n)
chromium
  metalleihin kuuluva, harmahtava, kova ja kiiltävä alkuaine

kromosomi /krˈomosˌomɪ/ (n)
chromosoma
  DNA:sta muodostunut rihma, joka sisältää eliön genomin; eukarioottien lineaariset kromosomit on pakattu solun tumaan kromatiiniksi

kronikka /krˈonɪkːa/ (n)
chronica
  aikajärjestyksessä oleva historiankirjoitus, aikakirja

kronologinen /krˈonolˌoɡɪnen/ (adj)
chronicus
  aikaan tai aikajärjestykseen liittyvä; todellisen aikajärjestyksen mukainen

krookus /krˈoːkus/ (n)
crocus
  -kasvisuvun kasveja

krooninen /krˈoːnɪnen/ (adj)
chronicum
  jatkuva

krusifiksi /krˈusɪfˌiksɪ/ (n)
crucifixum
  koristeellinen veistos, jossa on kuvattu kristinuskon vapahtaja Jeesus ristiinnaulittuna puuristiin

kruuna /krˈuːna/ (n)
caput
  metallirahan kuvapuoli, vastakohta klaava

kruunata /krˈuːnata/ (v)
coronare
  julistaa kuningas tai kuningatar, tyypillisesti asettamalla kruunu päähän korkein juhlamenoin

kruunu /krˈuːnu/ (n)
corona
  hallitsijoiden käyttämä, arvoasemaa ilmentävä koristeellinen, tavallisesti kultainen, päähine
  hallitsija; valtio (erityisesti kun se on monarkia)

kruunulinna /krˈuːnulˌinna/ (n)
corona
  linnoituksen eteen työnnetty, kruunun muotoinen varustus, jossa keskellä olevasta bastionista lähtee kurtiinit molemmilla puolilla oleviin puolibastioneihin

kryptografia /krˈyptoɡrˌafɪa/ (n)
cryptographia
  oppi salakirjoituksesta

krypton /krˈypton/ (n)
krypton
  jalokaasuihin kuuluva alkuaine, jonka järjestysluku on 36 ja kemiallinen merkki Kr

krysanteemi /krˈysantˌeːmɪ/ (n)
chrysanthemum
  (yleisesti) mikä tahansa krysanteemien suvun () kasvi

ksenon /ksˈenon/ (n)
xenon
  jalokaasuihin kuuluva alkuaine, jonka kemiallinen merkki on Xe

ksylofoni /ksˈylofˌonɪ/ (n)
xylophonium
  eri pituisista puukapuloista rakentuva, yleensä kromaattisesti viritetty lyömäsoitin, jota soitetaan muovi-, kumi- tai puupäisillä lyömäkapuloilla.

kubismi /kˈubɪsmɪ/ (n)
cubismus
  taidesuuntaus, jossa objekti hajotetaan ja kootaan ja analysoidaan ja kuvataan uudelleen pelkistyneessä muodossa, mahdollisesti samanaikaisesti monesta kuvakulmasta. 1900-uvulla alkanut ja 1914 loppunut.

kude /kˈude/ (n)
subtemen
  kankaan kudonnassa loimea vastaan oleva, kankaan poikkisuuntaan kulkeva lanka; myös samoin käytetty kangassuikale tai vastaava matossa

kudos /kˈudos/ (n)
textus
  (tekstiili) kutomalla tehty kutomatuote
  keskenään samankaltaisten elimistön solujen ja välisolukon muodostama kokonaisuus.

kuhilas /kˈuhɪlas/ (n)
pupa
  pellolle lyhteistä koottu keko

kuhmu /kˈuhmu/ (n)
gibba
  ruhjevamman johdosta esiintyvä, paikallisen verenvuodon ja turvotuksen aiheuttama kohouma, erityisesti päässä

kuhnuri /kˈuhnurɪ/ (n)
fucus
  (eläintiede) koiraspuolinen mehiläinen

kuin /kwˈin/ (adv)
quam
  kuinka
sicut
  kuinka niin? miksi kysyt tätä/tuota/sitä?

kuinka /kwˈiŋka/ (adv)
quomodo
  (kysyvä adverbi) millä tavalla, miten

kuiskata /kwˈiskata/ (v)
susurrō
  puhua hyvin hiljaa

kuisti /kwˈistɪ/ (n)
pergula
  puutaloissa tyypillinen pääovea suojaava rakennelma, jonka läpi kuljetaan rakennuksesta ulos ja rakennukseen sisään; kuistiin kuuluu usein jonkinlainen katos

kuitenkaan /kwˈiteŋkaːn/ (adv)
saltem
  vastaa sanaa kuitenkin kielteisessä lauseessa

kuitenkin /kwˈiteŋkɪn/ (adv)
saltem
  siitä huolimatta
  joka tapauksessa

kuittaus /kwˈitːaus/ (n)
signum
  merkintä, tavallisesti allekirjoitus, jonkin vastaanottamisesta

kuitu /kwˈitu/ (n)
fibra
  pitkäsyinen luonnon tai keinoaineinen materiaali, mm. tekstiilien raaka-aine

kuiva /kwˈiva/ (adj)
siccus
  nesteetön
  alkoholipitoisista juomista, kuten viinistä käytetty sana suhteellisen (sokeripitoisuus ja hapokkuus huomioituna) makeuden ilmaisemiseen, vähemmän makea kuin puolikuiva; laimentamaton
aridus
  sellainen, jossa sadanta on vähäinen (alueesta/ilmastosta)

kuivata /kwˈivata/ (v)
exsuco
  muuttaa kuivaksi poistamalla vesi pinnoilta tms.

kuivattaa /kwˈivatːaː/ (v)
exsuco
  poistaa kosteutta jostakin, kuivata

kuivike /kwˈivɪke/ (n)
substramen
  kosteutta imevä aine, pehkut, pahna, turve, oljet, sahajauho, kutterinpuru varsinkin eläinten alustana

kuivua /kwˈivua/ (v)
arefacio
  tulla kuivaksi

kuivuus /kwˈivuːs/ (n)
siccitas
  se, että on kuiva

kuja /kˈuja/ (n)
angiportus
  pieni, yleensä talojen tai puuston reunustama tie tai polku
  kapea, rakennusten reunustama katu

kukinto /kˈukɪnto/ (n)
inflorescentia
  kukkien ryhmä kasvissa

kukka /kˈukːa/ (n)
flos
  (kasvianatomia) suvulliseen lisääntymiseen erilaistunut kasvinosa

kukkakaali /kˈukːakˌaːlɪ/ (n)
caulis floridus
  kaalilajike (Brassica oleracea var. botrytis), jolla on valkoiset kukinnot ja jota käytetään ruoanlaitossa

kukkakimppu /kˈukːakˌimpːu/ (n)
fasciculus florum
  nippu kukkia, monesti maljakkoon tai vastaavaan asetettava

kukkapenkki /kˈukːapˌeŋkːɪ/ (n)
flōrētum
  koristekasveille tarkoitettu kasvupaikka esimerkiksi pihalla tai puistossa

kukkapohjus /kˈukːapˌohjus/ (n)
receptāculum
  kukan osa, johon kukkalehdet ovat kiinnittyneet

kukkaruukku /kˈukːarˌuːkːu/ (n)
tēsta
  ruukkukasvin kasvatusastia, jonka pohjassa on perinteisesti reikä ylimääräisen veden valumista varten

kukki /kˈukːɪ/ (n)
dens
  hammasrattaan hammas

kukkia /kˈukːɪa/ (v)
efflorescō
  synnyttää kukkia

kukko /kˈukːo/ (n)
gallus
  koiraspuolinen kanalintu

kukkua /kˈukːua/ (v)
cuculus
  laulaa

kukkula /kˈukːula/ (n)
collis
  huomattava muuta maastoa korkeampi kohta

kukoistaa /kˈukoistaː/ (v)
vernō
  tuottaa kukkia; kasvaa rehevästi
floreō
  tuottaa runsaasti hyviä tuloksia, olla hyvin elinvoimainen

kukoistus /kˈukoistus/ (n)
vernō
  kukoistaminen; tila, jossa jokin on elinvoimaisimmillaan, parhaimmillaan, kauneimmillaan, menestyksensä huipulla

kukonharja /kˈukonhˌarja/ (n)
crista
  kukon päälaen heltta

kulho /kˈulho/ (n)
pelvis
  lautasta tai vatia syvempi maljamainen, varsinkin ruokataloudessa käytettävä astia

kuljettaa /kˈuljetːaː/ (v)
ducere
  ajaa ajoneuvoa
vectō
  viedä mukanaan

kuljettaja /kˈuljetːˌaja/ (n)
auriga
  henkilö, joka kuljettaa eli ajaa jotakin kulkuneuvoa tilapäisesti tai ammatikseen

kuljetus /kˈuljetus/ (n)
trānsportō
  kuljettamisen toteutus

kulkea /kˈulkea/ (v)
ire
  liikkua, olla liikkeessä; siirtyä; liikkua ajoneuvon tai muun välineen kuljettamalla tai avulla; siirtyä joltakulta toiselle

kulkue /kˈulkue/ (n)
exsequia
  järjestäytynyt joukko yl. jonossa kulkevia ihmisiä tai kulkuvälineitä

kulkuri /kˈulkurɪ/ (n)
planus
  ilman vakinaista asuinpaikkaa oleva ihminen, joka kulkee seudulta toiselle, kiertolainen

kulkusirkka /kˈulkusˌirkːa/ (n)
locusta
  vaeltavista heinäsirkkalajeista käytettävä nimitys

kulkutauti /kˈulkutˌautɪ/ (n)
clades
  nopeasti leviävä tartuntatauti, epidemia

kulkuväline /kˈulkuvˌælɪne/ (n)
vehiculus
  väline kulkemiseen, ko. tarkoitukseen käytettävä laite tai ajoneuvo

kullanmuru /kˈullanmˌuru/ (n)
cārus
  läheistä puhuteltaessa käytettävä hellittelysana

kullannuppu /kˈullannˌupːu/ (n)
cārus
  nimitys jota käytetään hellittelysanana.

kullata /kˈullata/ (v)
aurō
  päällystää kullalla

kulli /kˈullɪ/ (n)
mentula
  siitin

kulma /kˈulma/ (n)
angulus
  terävä taitekohta esineen reunassa
  nurkka, sisäkulma
  kahden sellaisen puolisuoran eli säteen muodostama kuvio, joilla on yhteinen päätepiste, kulman kärki, sekä näiden säteiden, eli kylkien, välinen tason osa
  kulmapotku tai -heitto
cucullus
  näillä kulmilla: täällä päin, tällä seudulla

kulmahammas /kˈulmahˌammas/ (n)
dens caninus
  suippokärkiset hampaat poskihampaiden edessä ja etuhampaiden takana ihmisellä (hammaslääkäriterminä kolmoset) ja muilla imettäväisillä

kulmakarva /kˈulmakˌarva/ (n)
supercilium
  silmäkuopan yläpuolella kasvava karva

kulmakerroin /kˈulmakˌerroin/ (n)
clīvus
  kaksiulotteisessa koordinaatistossa y-koordinaatin muutoksen (Δy) ja sitä vastaavan x-koordinaatin muutoksen (Δx) suhde, jonka tarkoitus on kuvata suoran tai janan kaltevuutta

kulmakunta /kˈulmakˌunta/ (n)
vicinitas
  kaupungin tai kylän muista alueista erottuva alue

kulmapotku /kˈulmapˌotku/ (n)
angulus
  jalkapallossa puolustavan joukkueen pelaajasta päätyrajan ylittäneestä pallosta hyökkääjän pelaajalle kentän kulmasta tehtäväksi annettu pelinaloitus

kulmikas /kˈulmɪkas/ (adj)
angulāris
  sellainen jossa on kulmia

kulorastas /kˈulorˌastas/ (n)
Turdus viscivorus
  eräs lintulaji () tai sen yksilö

kulta /kˈulta/ (n)
aurum
  Metallinen alkuaine, vaalean keltainen taipuisa metalli, jonka kemiallinen merkki on Au. Kuuluu jalometalleihin.

kulta-aika /kˈultaˈaika/ (n)
aetas aurea
  jonkin kukoistuksen aika

kultainen /kˈultainen/ (adj)
aureus
  sellainen, joka on kullasta tehty; myös kullalta näyttävä, kullan värinen

kultainennoutaja /kˈultainˌennoutˌaja/ (n)
avifer aureus
  keskikokoinen, noutajaksi jalostettu koirarotu, jonka turkki on luonnon valkoisesta vaalean oranssiin ja -ruskeaan

kultakausi /kˈultakˌausɪ/ (n)
aetas aurea
  jonkin kukoistuksen aika

kultaseppä /kˈultasˌepːæ/ (n)
aurifex
  koruja jalometallista valmistava käsityöläinen

kultti /kˈultːɪ/ (n)
cultus
  uskonnon palvontamenot

kulttuuri /kˈultːuːrɪ/ (n)
cultura
  tietylle kansalle tai ihmisryhmälle ominaiset tavat, perinnetavat

kulua /kˈulua/ (v)
fluere
  (ajasta) edetä, mennä eteenpäin

kulut /kˈulut/ (n)
sūmptus
  rahan meno, kustannukset

kuluttaa /kˈulutːaː/ (v)
terō
  käyttää jotakin niin, että se vähitellen huononee laadultaan
peredō
  käyttää jotain hyödykettä

kuluttaja /kˈulutːˌaja/ (n)
cōnsumptor
  yksityishenkilö, joka kuluttaa tuotettuja hyödykkeitä
  toisenvarainen eliö eli ei kykene itse valmistamaan ravintoaan

kuluttua /kˈulutːˌua/ (adv)
ab eo tempore
  jonkin asian käytyä loppuun

kulutus /kˈulutus/ (n)
absūmēdō
  jonkin hyödykkeen, tuotteen tai palvelun, käyttäminen

kulööri /kˈuløːrɪ/ (n)
color
  väri, värisävy

kumartaa /kˈumartaː/ (v)
arcus
  mennä kumaraan asentoon tois(t)en edessä

kumartua /kˈumartˌua/ (v)
incoxo
  koukistaa selkänsä ja kyyristyä alaspäin

kumaruus /kˈumaruːs/ (n)
prōnus
  ihmisen vartalon lihaskunnon heikkenemisestä johtuva eteenpäin kaartunut asento

kumea /kˈumea/ (adj)
cavus
  (äänestä) ontto, matala, kaikuva

kumi /kˈumɪ/ (n)
gummis
  joustava ja venyvä polymeeri; luonnonkumi
dēfetiscor
  ajoneuvon rengas

kumina /kˈumɪna/ (n)
cuminum
  koiranputkea muistuttava kaksivuotinen sarjakukkaiskasvi (), jota kasvaa luonnonkasvina lähes koko Suomessa ja on otettu viljelyskasviksi, jonka hedelmiä ja jossain määrin myös myös lehtiä käytetään mausteena

kuminaöljy /kˈumɪnaˌøljy/ (n)
aetheroleum carvi
  kuminan hedelmistä saatava nestemäinen kasvirasva

kumipää /kˈumɪpæː/ (n)
stultus#Substantiv.2C_m
  heikkoälyinen ja/tai epämiellyttävä henkilö

kumissi /kˈumɪssɪ/ (n)
cosmos
  hevosen tai kamelin maidosta käyttämällä valmistettu mieto alkoholijuoma

kummajainen /kˈummajˌainen/ (n)
paradoxum
  kumma, outo, käsittämätön ilmentymä tai ilmiö

kummallinen /kˈummallɪnen/ (adj)
extraneus
  usein ihmetystä aiheuttava, tavallisesta poikkeava, outo

kummastella /kˈummastella/ (v)
miror
  ihmetellä

kummastus /kˈummastus/ (n)
congitatio
  ihmetys, kummastumisen seuraus

kummisetä /kˈummɪsˌetæ/ (n)
patrinus
  miespuolinen kummi

kummitus /kˈummɪtus/ (n)
larva
  (taruolento) kuolleen ihmisen sielu

kummitäti /kˈummɪtˌætɪ/ (n)
matrina
  naispuolinen kummi

kumota /kˈumota/ (v)
rescindō
  saattaa pois voimasta, tehdä pätemättömäksi (voimaansaatettu asia)
redarguō
  osoittaa vääräksi, osoittaa paikkansa pitämättömäksi

kumppani /kˈumpːanɪ/ (n)
comes
  uskollinen seuralainen, kaveri, jonka kanssa puuhaillaan yhteisiä asioita
consors
  saman alan toimija, jonka kanssa tehdään yhteistyötä, liikekumppani

kumppanuus /kˈumpːanuːs/ (n)
consortium
  kumppanina oleminen

kumpu /kˈumpu/ (n)
collis
  vähäinen mäki tai maankohouma

kumpupilvi /kˈumpupˌilvɪ/ (n)
agger
  kumpumainen alapilvi

kumuloitua /kˈumulˌoitua/ (v)
accumulō
  kasautua, kertyä

kuningas /kˈunɪŋŋas/ (n)
rex
  kuningaskunnan miespuolinen hallitsija
  shakkipelin nappula: ♔ tai ♚, joka voi liikkua yhden ruudun ylös, alas, oikealle, vasemmalle tai viistoihin edellyttäen, että ruutu johon se siirtyy ei ole oman nappulan miehittämä eikä vastustajan nappulan uhkaama. Ruudussa oleva vastustajan nappula voi joutua kuninkaan lyömäksi. Kuningas on pelin arvokkain nappula ja sen kohtalo ratkaisee pelin lopputuloksen. Jos kuninkaaseen kohdistuvaa uhkausta eli shakkia ei voi torjua, häviää heti pelin.
  korkea-arvoisin tai toiseksi korkea-arvoisin kuvallinen pelikortti, numero 13

kuningaskalastaja /kˈunɪŋŋˌaskalˌastaja/ (n)
alcedo, alcyon
  koskien läheisyydessä viihtyvä lintu ()

kuningaskunta /kˈunɪŋŋˌaskunta/ (n)
regnum
  valtakunta, jota johtaa kuningas tai kuningatar

kuningasvesi /kˈunɪŋŋˌasvesɪ/ (n)
aqua regia
  suolahapon ja typpihapon seos

kuningatar /kˈunɪŋŋatar/ (n)
regina
  kuningaskunnan naispuolinen hallitsija
  kuninkaan puoliso, kuningatarpuoliso
  eräiden hyönteisyhteisöjen ainoa lisääntymiskykyinen naaras
  shakkipelin nappula, tunnus D, symboli ♛ tai ♕, joka voi liikkua ylös, alas, oikealle, vasemmalle tai viistoihin niin paljon kuin haluaa kuitenkaan ylittämättä muita nappuloita.

kuninkaallinen /kˈunɪŋkˌaːllɪnen/ (adj)
regalis
  kuninkaaseen tai kuningattareen liittyvä

kuninkaallinen /kˈunɪŋkˌaːllɪnen/ (n)
regalis
  henkilö joka on kuninkaallista syntyperää

kuninkaiden kirjat /kˈunɪŋkˌaideŋ kˈirjat/ (n)
Regum
  yksi Vanhan testamentin kirjoista

kunnia /kˈunnɪa/ (n)
gloria
  jostakin teosta aiheutuva myönteinen maine tai julkisuus

kunniamurha /kˈunnɪamˌurha/ (n)
homicīdium honōrābile
  kulttuurillisista syistä tehty murha, jossa yhteisö (usein suku tai perhe) murhaa jäsenensä tai hyväksyy tämän murhaamisen säilyttääkseen kunniansa

kunnianloukkaus /kˈunnɪˌanloukːaus/ (n)
diffamatio
  rikos, jossa yksityishenkilöstä levitetään perätöntä tai halventavaa tietoa

kunnioitettava /kˈunnɪˌoitetːˌava/ (adj)
venerabilis
  Kunnioitettava paavin vahvistama, kuolemanjälkeinen arvonimi henkilölle, joka on osoittanut elämässään erityisiä hyveitä, arvoasteikossa Jumalan palvelijan ja autuaan välillä

kunnioitettu /kˈunnɪˌoitetːu/ (adj)
probātus
  kunnioitusta nauttiva

kunnioittaa /kˈunnɪˌoitːaː/ (v)
dīligō
  pitää (suuressa) arvossa
honōrō
  hyväksyä toisen poikkeava näkökanta, antaa toisen olla eri mieltä

kunnioitus /kˈunnɪˌoitus/ (n)
observantia
  arvossa pitäminen, arvostus, arvonanto

kunnollinen /kˈunnollɪnen/ (adj)
aptus
  kelvollinen, sopiva, käypä

kunnossa /kˈunnossa/ (adv)
ordinātim
  ehjä; toimii, niin kuin pitääkin; terve

kunnossapito /kˈunnossˌapɪto/ (n)
tuitiō
  ne toimenpiteet, jotka ylläpitävät ja palauttavat kohteen tilaan, jossa se pystyy suorittamaan vaaditun toiminnon

kunnostaa /kˈunnostaː/ (v)
reficiō
  korjata, laittaa kuntoon

kunta /kˈunta/ (n)
commune
  paikallistasolla toimiva julkishallinnon yksikkö, jolla on oma rajattu alueensa ja väestönsä
regnum
  eliöiden jaottelun karkea taso, esimerkiksi eläimiin ja kasveihin, eläinkunta, kasvikunta

kunto /kˈunto/ (n)
forma
  fyysinen tai psyykkinen suorituskyky
figura
  terveydentila
ordo
  normaalia elämää tai toimimista varten tarpeellinen asiaintila; järjestys

kuntoilla /kˈuntoilla/ (v)
exercitō
  harrastaa kuntoa parantavaa liikuntaa

kuohia /kˈuohɪa/ (v)
abscidere
  kastroida; tehdä uroseläin siitoskyvyttömäksi

kuohu /kˈuohu/ (n)
spuma
  vaahto

kuohuviini /kˈuohuvˌiːnɪ/ (n)
passum
  yleensä viinirypäleistä kaksinkertaisella käymisellä valmistettu hiilihappopitoinen alkoholijuoma

kuokka /kˈuokːa/ (n)
sarculum
  maan kaivamiseen ja möyhentämiseen käytettävä työkalu, jossa terä on suorassa kulmassa varteen nähden

kuokkavieras /kˈuokːavˌieras/ (n)
interventor
  kutsumaton vieras

kuokkia /kˈuokːɪa/ (v)
sariō
  pehmentää maata kuokalla
fragor
  tulla kutsumatta vieraaksi tilaisuuteen

kuola /kˈuola/ (n)
saliva
  sylkirauhasen limainen, suupielistä valuva erite

kuolain /kˈuolain/ (n)
frēnum
  (hevosala) suitsiin yhdistettävä suukappale, jolla ohjataan hevosta ajettaessa tai ratsastettaessa

kuolema /kˈuolema/ (n)
mors, letum
  ihmisen, eläimen tai muun eliön elämän päättyminen

kuolemanrangaistus /kˈuolemˌanraŋŋˌaistus/ (n)
poena capitalis
  joidenkin maiden lainsäädännössä määrätyistä teoista langetettava sanktio, joka toteutetaan teloittamalla siihen tuomittu

kuolemantuomio /kˈuolemˌantuomˌio/ (n)
mortis poena
  kuolemanrangaistuksen perusteella rikoksesta määrättävä tuomio, joka toteutetaan teloittamalla syyllinen

kuolematon /kˈuolematon/ (adj)
immortalis
  sellainen, joka elää ikuisesti, kuolematta koskaan

kuolemattomuus /kˈuolemˌatːomuːs/ (n)
immortālitās
  se että joku tai jokin ei luonnollisesti kuole

kuolio /kˈuolɪo/ (n)
gangraena
  lääketieteellinen tila, jossa osa eliöstä on fyysisesti kuollut kudoksen solujen tuhouduttua (tavallisesti paikallisen verenkierron lakattua osittain tai kokonaan)

kuolla /kˈuolla/ (v)
morior, mori
  lakata elämästä

kuollut /kˈuollut/ (adj)
mortuus
  (ihmisestä tai muusta eliöstä) sellainen, jonka elämä on päättynyt, joka on vainaja

kuolonkankeus /kˈuoloŋkˌaŋkeus/ (n)
rigor mortis
  eläimillä kuoleman jälkeen ilmenevä ruumiin kankeus (rigor mortis)

kuonokoppa /kˈuonokˌopːa/ (n)
rostrum
  eläimen, tavallisesti koiran kuonon ympärille laitettava yleensä nahkasta valmistettu korimainen laite, joka estää eläintä puremasta

kuoppa /kˈuopːa/ (n)
fovea
  maahan kaivettu syvennys tai reikä

kuori /kˈuorɪ/ (n)
chorus
  (arkkitehtuuri) kirkkorakennuksen sisäpäädyn osa, jossa sijaitsee alttari ja josta jumalanpalvelus johdetaan; alun perin kuoron paikka kirkossa

kuoria /kˈuorɪa/ (v)
glubere
  poistaa kuori tai pintakerros

kuorma /kˈuorma/ (n)
onus
  kuljetusvälineessä yhdellä kertaa kuljettava tavaramäärä; lasti, taakka, kantamus

kuorma-auto /kˈuormaˈauto/ (n)
autocarrum
  tavaran kuljetukseen tarkoitettu auto, joka on tyypillisesti pakettiautoa ja lava-autoa raskaampi; Suomessa tavaran kuljetukseen tarkoitettu ajoneuvo, jonka kokonaismassa on suurempi kuin 3,5 tonnia

kuormalava /kˈuormalˌava/ (n)
grabātus
  tavaran kuljetuksessa ja varastoinnissa käytettävä määräkokoinen, tavallisesti puinen matala lava

kuormittaa /kˈuormɪtːaː/ (v)
dēgravō
  aiheuttaa kuormitusta

kuormitus /kˈuormɪtus/ (n)
carrus
  tuotantolaitoksen, koneen, liikenneväylän, siirtoverkon, jne. käytön suuruus

kuoro /kˈuoro/ (n)
chorus
  laulajista koostuva lauluyhtye tai yhdessä esiintyvien lausujainryhmä

kuorruttaa /kˈuorrutːaː/ (v)
gelo
  peittää kuorrutuksella

kuosi /kˈuosɪ/ (n)
forma
  esineelle, tekstiilille, vaatekappaleelle tms. ominainen muoto tai julkiasu; esineen malli tai muotoilu; kankaan kuviointi.

kupari /kˈuparɪ/ (n)
cuprum, aes
  metallinen alkuaine, jonka kemiallinen tunnus on Cu.

kuperkeikka /kˈuperkˌeikːa/ (n)
volūmen
  maassa tehtävä liike, jossa jalat kiepautetaan pään yli

kupla /kˈupla/ (n)
bulla
  kaasun täyttämä, usein pyöreähkö, ontelo, jota ympäröi neste tai kiinteä aine
  hintakupla; ilmiö, jossa jonkin hyödykkeen, erityisesti asunnon, tontin tai sijoitushyödykkeen, arvostus on noussut ja hinta sen mukana korkealle ja kestämättömälle tasolle

kupoli /kˈupolɪ/ (n)
hemisphaerium
  pyöreiden, monikulmaisten tai neliömäisten tilojen kupumainen katto

kuppa /kˈupːa/ (n)
syphilis
  Treponema pallidum -bakteerin aiheuttama sukupuolitauti; iholle haavaumia aiheuttava sukupuolitauti, joka edetessään aiheuttaa myös pahkuroita (gumma) ja mielenterveyden ongelmia (neurosyfilis)

kuppi /kˈupːɪ/ (n)
calix
  usein korvallinen juoma-astia, josta juodaan kuumia juomia, kuten kahvia tai teetä

kupu /kˈupu/ (n)
ingluvies
  (anatomia) linnun ruokatorven laajentuma, johon lintu tilapäisesti varastoi ravintoa

kupura /kˈupura/ (n)
umbō
  kupera osa esineessä
  kilven keskellä sijatseva, kädensijan kohdalla sijaitsevaa reikää peittävä, metallinen kupera osa; kilvenkupura

kurantti /kˈurantːɪ/ (adj)
amnis
  kelvollinen, kunnollinen, käypä

kurata /kˈurata/ (v)
lutulentus
  liata kuralla

kurdi /kˈurdɪ/ (n)
curdicus
  kurdien puhuma iranilainen kieli, kielikoodi ku

kuri /kˈurɪ/ (n)
disciplina
  esivallan tai auktoriteetin asettama käyttäytymistä rajoittava järjestys

kurinalaisuus /kˈurɪnalˌaisuːs/ (n)
disciplina
  se, että on kurinalainen

kurinpito /kˈurɪmpˌito/ (n)
disciplina
  kurin ylläpito

kuriositeetti /kˈurɪˌosɪtˌeːtːɪ/ (n)
curiositas
  erikoisuus, kummallisuus

kuristaa /kˈurɪstaː/ (v)
offōcō
  pitää tiukasti kiinni jstk sen kaikilta puolilta puristaen sitä kasaan (yl. kurkkua)

kuristusläppä /kˈurɪstˌuslæpːæ/ (n)
offōcō
  kaasun tai nesteen kulkua hillitsevä läppä

kurja /kˈurja/ (adj)
miser
  huono, paha
  ankea, surkea, lohduton

kurjistua /kˈurjɪstˌua/ (v)
miser
  tulla kurjaksi tai kurjemmaksi

kurjuus /kˈurjuːs/ (n)
miseria
  se, että on kurjaa

kurki /kˈurkɪ/ (n)
grūs
  kookas lintulaji (), jolla on harmaa vartalo, mustavalkoinen pää ja pitkä kaula sekä punainen päälaki, ja joka muuttaa auran muotoisissa parvissa

kurkku /kˈurkːu/ (n)
guttur
  (anatomia) kaulan etupuolinen osa, jossa sijaitsevat kurkunpää ja nielu

kurkkupaise /kˈurkːupˌaise/ (n)
angina
  bakteerien aiheuttama tulehdus nielussa

kurkunpää /kˈurkumpæː/ (n)
larynx
  (anatomia) keuhkoilla hengittävien selkärankaisten rustoinen elin, jossa olevan aukon kautta hengitysilma pääsee suuontelosta keuhkoihin; myös tärkeä merkitys ääni- ja ääntöeliminä (larynx)

kurnuttaa /kˈurnutːaː/ (v)
crōciō
  sammakon ääntelystä

kurpitsa /kˈurpɪtsa/ (n)
cucurbita
  (yleisesti) mikä tahansa kurpitsoiden () suvun kasvi

kurssi /kˈurssɪ/ (n)
ferculum
  oppitunneista muodostuva opintokokonaisuus
  suunta navigoinnissa
aestimō
  valuutan, osakkeiden tms. arvopaperien arvo tai noteeraus

kurtiini /kˈurtɪːnɪ/ (n)
aulaeum
  linnoituksen tai kaupunginmuurin tornien välinen puolustusmuuri; kahta bastionia yhdistävä muuri tai välivalli

kurvi /kˈurvɪ/ (n)
curvāmen
  (puhekieltä) kaarre, mutka
  (slangia) matemaattinen käyrä
  (puhekieltä) muoto naisessa: rintojen ja lanteiden kaaret

kusi /kˈusɪ/ (n)
merda
  virtsa

kusipää /kˈusɪpæː/ (n)
culus
  epämiellyttävä ja/tai itsekeskeinen henkilö

kuski /kˈuskɪ/ (n)
auriga
  auton tai muun liikennevälineen kuljettaja

kusta /kˈusta/ (v)
mingō
  virtsata

kustannus /kˈustannus/ (n)
impendium
  (usein monikossa) hyödykkeen tekemisestä aiheutunut rahameno taikka vaiva

kustantaa /kˈustantaː/ (v)
sumptibus
  julkaista kirjallinen teos

kuten /kˈuten/ (adv)
iuxta
  samalla tavalla kuin

kutina /kˈutɪna/ (n)
pruritus
  aistimus, joka aiheuttaa tunteen ihon raapimisen tarpeesta, tunne ihon raapimisen tarpeesta

kutittaa /kˈutɪtːaː/ (v)
tītillō
  aiheuttaa kutinaa

kutoa /kˈutoa/ (v)
plecto
  valmistaa kudosta esimerkiksi puikkojen ja langan avulla
neō
  (hämähäkistä tms. hyönteisestä) valmistaa tahmeaa verkkoa

kutoja /kˈutoja/ (n)
textor
  kutojien heimon () varpuslintu

kutsu /kˈutsu/ (n)
clamo
  käsky- tai kutsuhuuto
advoco
  pyyntö saapua johonkin tilaisuuteen

kutsua /kˈutsua/ (v)
vocō
  nimittää, antaa asialle tai henkilölle nimi; sanoa joksikin
  kiinnittää toisen huomio itseensä mainitsemalla tämä nimeltä
adhibeō
  pyytää, kehottaa tai velvoittaa saapumaan johonkin tilaisuuteen, esimerkiksi juhliin, tai tulemaan kylään
  pyytää luokseen, käskeä käymään

kuttu /kˈutːu/ (n)
cerva
  Naaraspuolinen vuohi.

kutyymi /kˈutyːmɪ/ (n)
consuetudo
  tapa, käytänne

kuu /kˈuː/ (n)
luna, bulan
  planeettaa kiertävä taivaankappale

kuukahtaa /kˈuːkahtaː/ (v)
cado
  kellahtaa, kupsahtaa, tuiskahtaa, tuupertua

kuukausi /kˈuːkausɪ/ (n)
mensis
  kuu, vuoden osa, joka kestää noin yhden kuunkierron (lyh. )

kuukausittainen /kˈuːkausˌitːainen/ (adj)
menstruus
  joka kuukausi tapahtuva

kuukautiset /kˈuːkautɪset/ (n)
menstruatio
  yleensä säännöllisesti kuukautiskierron mukaisesti toistuva fysiologinen tapahtuma, jolloin hedelmällisessä iässä olevan naaraspuolisen eläimen kohdusta vuotaa verta ja soluja

kuulakärkikynä /kˈuːlakˌærkɪkˌynæ/ (n)
stilus sphaeratus
  mustekynä, jossa kirjoituskärjessä on pyörivä kuula siirtämässä mustetta paperille

kuuleminen /kˈuːlemɪnen/ (n)
audientia
  se, että kuullaan; kansalaisille tai muille asianosaisille annettu tilaisuus kommentoida päätöstä; asiantuntijoiden haastattelu johonkin liittyen

kuulla /kˈuːlla/ (v)
audire, audio
  aistia ääntä korvillaan

kuullottaa /kˈuːllotːaː/ (v)
sūdor
  kuumentaa kasviksia rasvassa siten, että ne muuttuvat hieman läpikuultaviksi, mutta eivät ruskistu, tarkoituksena pehmentää rakennetta ja makua

kuuloaisti /kˈuːloˌaistɪ/ (n)
audientia
  kuulo, kuuloelimen toimintaan perustuva aisti

kuulopuhe /kˈuːlopˌuhe/ (n)
audītiō
  huhu; tieto, josta ei ole varmuutta

kuulostaa /kˈuːlostaː/ (v)
cano
  olla jonkin kuuloinen

kuulua /kˈuːlua/ (v)
audibilis
  kantautua jnnek asti (äänestä), olla korvin kuultavissa
insum
  olla jkn omistuksessa
  liittyä jhk, olla ominaista jllek; olla osa jtak
attingō
  olla merkityksellistä jklle, koskea jkta

kuuluisa /kˈuːlwɪsa/ (adj)
fāmōsus
  tunnettu, maineikas; henkilö, josta monet ovat kuulleet ja tietoisia

kuulustelija /kˈuːlustˌelɪja/ (n)
percontātor
  se, joka pitää kuulustelun

kuulustella /kˈuːlustella/ (v)
percontor
  kysyä toistuvasti kysymyksiä tarkoituksena selvittää jokin asia; selvittää tapahtumien kulkua rikostutkinnan osana

kuulustelu /kˈuːlustˌelu/ (n)
inquisitio
  tilaisuus, jossa henkilöä kuulustellaan jostakin asiasta; erityisesti poliisin suorittama

kuuma /kˈuːma/ (adj)
calidus
  lämpötilaltaan korkea

kuume /kˈuːme/ (n)
febris
  tila, jossa elimistön lämpötila on normaalia korkeampi sairauden vuoksi

kuumemittari /kˈuːmemˌitːarɪ/ (n)
thermometrum
  lämpömittari, jota käytetään ruumiinlämmön mittaamiseen mahdollisen kuumeen määrittämiseksi

kuumentaa /kˈuːmentaː/ (v)
calefacio
  tehdä kuumaksi

kuumentua /kˈuːmentˌua/ (v)
calefacio
  tulla kuumemmaksi

kuumuus /kˈuːmuːs/ (n)
calor
  se, että jokin on kuuma tai tuntuu kuumalta

kuumönkijä /kˈuːmøŋkˌijæ/ (n)
luna
  sähköllä toimiva mönkijä joka on suunniteltu kulkemaan kuun pinnalla

kuunnella /kˈuːnnella/ (v)
audire
  keskittyä siihen mitä kuulee
audiō
  tehdä kuulohavaintoja, havainnoida kuuntelemalla
  ottaa huomioon; totella

kuunsirppi /kˈuːnsɪrpːɪ/ (n)
luna corniculata
  Kuusta näkyvä osa hieman ennen ja jälkeen uudenkuun, Kuun sirppi

kuuntelija /kˈuːntelˌija/ (n)
audiens
  henkilö, joka kuuntelee jotakuta tai jotakin

kuuntelu /kˈuːntelu/ (n)
auditus
  kuunteleminen

kuunvalo /kˈuːnvalo/ (n)
lux
  Kuun Maahan heijastama Auringon valo, kuutamon antama valo

kuura /kˈuːra/ (n)
pruina
  erityisesti syksyisin ulkona esiintyvä härmistyneestä vesihöyrystä syntyneiden pienten jääkiteiden muodostama valkea peite rakenteiden pinnassa

kuuro /kˈuːro/ (adj)
surdus
  sellainen, joka ei kuule; täysin kuulematon

kuurous /kˈuːrous/ (n)
surditas
  se, että on kuuro

kuusi /kˈuːsɪ/ (n)
picea
  kuusipuu, kuusten suvun () puu

kuutamo /kˈuːtamo/ (n)
lux
  kirkas kuunpaiste, kuunloiste

kuutio /kˈuːtɪo/ (n)
cubus
  heksaedri, kuuden yhteneväisen neliön rajaama monitahokas

kuutiometri /kˈuːtɪomˌetrɪ/ (n)
metrum cubicum
  tilavuuden SI-järjestelmän mukainen yksikkö, tunnus m³, tuhat litraa

kuutonen /kˈuːtonen/ (n)
sex
  kuuden numero, numero 6; numerolla kuusi merkitty tai järjestetty

kuva /kˈuva/ (n)
imago
  jäljennös siitä mitä näemme, yleensä kaksiulotteiselle pinnalle

kuvaamataito /kˈuvaːmatˌaito/ (n)
ars
  vanha nimitys kouluaineelle (muutettu 1999), jossa usein piirretään, maalataan tai askarrellaan (nykyään kuvataide)

kuvaannollisesti /kˈuvaːnnˌollɪsˌestɪ/ (adv)
figūrātīvē
  kielikuvin esitettynä; symbolisesti

kuvailla /kˈuvailla/ (v)
dēscrībō
  kertoa jonkin asian yksityiskohdista

kuvake /kˈuvake/ (n)
icon
  pieni ja pelkistetty kuva, joka symboloi tiedostoa tai toimintoa

kuvanveistäjä /kˈuvanvˌeistæjæ/ (n)
sculptor
  veistoksia tekevä taiteilija

kuvastaa /kˈuvastaː/ (v)
video
  heijastaa peilikuvana

kuvata /kˈuvata/ (v)
dēscrībō
  esittää, kuvailla, kertoa jostakin kuvaillen
germen
  tehdä elokuvaa jostakin, filmata

kuvaus /kˈuvaus/ (n)
charta
  sääntö, joka yhdistää jokaisen joukon alkion täsmälleen yhteen toisen joukon alkioon

kuve /kˈuve/ (n)
latus
  vatsan sivu, kylki
  teuraseläimen kupeesta leikattu luuton liha, luuton sivu, kuveliha
  välitön läheisyys, vieri

kuvernementti /kˈuvernemˌentːɪ/ (n)
regimen
  Venäjän keisarikunnan ensimmäisen tason hallintoalue, jota johti kuvernööri

kuvernööri /kˈuvernˌøːrɪ/ (n)
gubernator
  korkeamman tahon virkaansa nimittämä hallintomies

kuvetaite /kˈuvetˌaite/ (n)
valles
  kahden vierekkäisen kattopinnan suoraviivainen, kovera yhtymäkohta

kuvio /kˈuvɪo/ (n)
figūra
  usein symmetrinen ja toistuva graafinen esitys, joka mahdollisesti muodostaa jonkinlaisen hahmon

kuvitella /kˈuvɪtella/ (v)
imaginor
  muodostaa mielikuva mielessään, luulla

kvartaali /kvˈartaːlɪ/ (n)
plaga
  neljännesvuosi, vuosineljännes

kvartdesiimi /kvˈartdesˌiːmɪ/ (n)
quartus decimus
  länsimaisessa säveljärjestelmässä oktaavin ja septimin (pieni 22 ja iso 23 puolisävelaskelta) laajuinen intervalli

kvartti /kvˈartːɪ/ (n)
quartus
  länsimaisessa säveljärjestelmässä neljän sävelaskelen väli, intervalli. Puhdas kvartti on viisi puolisävelaskelta

kvestio /kvˈestɪo/ (n)
quaestio
  kysymys

kvestori /kvˈestorɪ/ (n)
quaestor
  Rooman valtakunnan virkamies, joka hoiti valtionarkistoa ja rahastoa sekä toimivat provinssien käskynhaltijoiden tai armeijoiden komentajien apulaisina

kvintdesiimi /kvˈintdesˌiːmɪ/ (n)
quintum decimum
  länsimaisessa säveljärjestelmässä kahden oktaavin (24 puolisävelaskeleen) laajuinen intervalli

kvintti /kvˈintːɪ/ (n)
quintus
  länsimaisessa säveljärjestelmässä viiden sävelaskelen väli, intervalli

kvitteni /kvˈitːenɪ/ (n)
cotonium
  (kasvitiede) lounaisessa Aasiassa ja Kaukasiassa kasvava hedelmiä tuottava puu (Cydonia oblonga)
  sen hedelmä

kyetä /kˈyetæ/ (v)
habilis
  pystyä jonkin tekemiseen; olla kyky tehdä jotakin (+ illatiivi)

kykenevä /kˈykenˌevæ/ (adj)
potens
  sellainen, joka kykenee tekemään jtk

kyklooppi /kˈykloːpːɪ/ (n)
Cyclops
  kreikkalaisessa muinaistarustossa yksisilmäinen jättiläinen

kyky /kˈyky/ (n)
ars
  luontaisen taipumuksen, oppimisen tai muun kehityksen tuloksena syntynyt ominaisuus, joka auttaa suoriutumisessa, jonkin taidon hallitseminen; aineessa oleva jotakin mahdollistava ominaisuus

kylki /kˈylkɪ/ (n)
latus
  ihmisillä ja eläimillä ruumiin sivuilla oleva, ruumiin etupuolen ja selän välinen alue

kylkiluu /kˈylkɪluː/ (n)
costa
  jokin rintakehän muodostavista kaarevista luista

kyllä /kˈyllæ/ (adv)
sic
  varsinkin repliikeissä ilmaisemassa myönteisyyttä, toisen ajatukseen yhtymistä t. toisaalta tehostamassa väitettä

kylläinen /kˈyllæinen/ (adj)
satiatus
  jolla on vatsa täynnä, ei enää nälkäinen

kylmyys /kˈylmyːs/ (n)
algor, frigus
  lämmön puute, esimerkiksi kylmän ilman, nesteen tai esineen ominaisuus

kylmä /kˈylmæ/ (adj)
frigidus, algidus
  lämpötilaltaan alhainen

kylmä sota /kˈylmæ sˈota/ (n)
bellum frigidum
  toisen maailmansodan lopussa alkanut Yhdysvaltain ja Neuvostoliiton välinen vastakkainasettelun aika, jonka katsotaan päättyneen 1990-luvun alussa Neuvostoliiton purkautuessa

kylmäkomero /kˈylmækˌomero/ (n)
apparatus frigorificus
  ulkoilman viileänä pitämä ruokatavarakaappi

kylmästi /kˈylmæstɪ/ (adv)
frigide
  kylmällä tavalla; kylmänä

kylpeä /kˈylpeæ/ (v)
alluo
  mennä puhdistautuakseen nesteellä täytettyyn astiaan; yleensä vettä ja saippuaa

kylpijä /kˈylpɪjæ/ (n)
natator, nans, natans, natatrix
  henkilö, joka kylpee

kylpy /kˈylpy/ (n)
lavācrum
  itsensä liottaminen tai liottautuminen kylpyammeessa. Monet saunattomat kutsuvat toimenpidettä kylpemiseksi.

kylpyamme /kˈylpyˌamme/ (n)
alveus
  kylpemiseen eli veteen upottautumalla tapahtuvaan peseytymiseen tarkoitettu kaluste, allas

kylpyhuone /kˈylpyhˌuone/ (n)
balnearia
  huone, joka on tarkoitettu peseytymiseen

kylvää /kˈylvæː/ (v)
conserō
  levittää siemeniä viljelytarkoituksessa

kylä /kˈylæ/ (n)
vicus
  pienehkö taajama kaavoitetulla tai haja-asutusalueella

kyläläinen /kˈylælˌæinen/ (n)
pāgānus
  henkilö, joka asuu tietyssä kylässä

kymmenys /kˈymmenys/ (n)
decimum
  kymmenesosa, desimaali

kymppi /kˈympːɪ/ (n)
decem
  kymmenen numero, numero 10; numerolla kymmenen merkitty tai järjestetty

kymri /kˈymrɪ/ (n)
lingua Cambrica
  Walesissa puhuttava kelttiläinen kieli. (kielitunnus: cy, cym)

kyniä /kˈynɪæ/ (v)
carpō
  poistaa nyppimällä linnulta sulkia

kynnys /kˈynnys/ (n)
līmen
  eri huoneiden lattioiden välissä oleva korkeampi kohta, jota vasten ovi tyypillisesti sulkeutuu
  edellytyksistä muodostuva raja, jonka ylittyminen johtaisi johonkin toimenpiteeseen

kynnäs /kˈynnæs/ (n)
conspuō
  matala hiekasta kasaantunut niemi

kynsi /kˈynsɪ/ (n)
unguis
  kädellisillä sormen ja varpaan, muilla nisäkkäillä ja linnuilla varpaan päässä jatkeena sijaitseva kova osa

kynsikäs /kˈynsɪkæs/ (n)
chirotheca
  sormikkaan kaltainen, mutta sormien kärjet peittämättä jättävä käsine

kynsipiikki /kˈynsɪpˌiːkːɪ/ (n)
reduvia
  kynnen sivuun syntynyt lohkeama

kynsiä /kˈynsɪæ/ (v)
scabō
  raapia kynsillään

kynttilä /kˈyntːɪlæ/ (n)
candela
  valonlähde, jonka rungon muodostaa kiinteä, us. lieriömäinen, liekin lämmöstä vähitellen sulava polttoainekappale ja sen sisälle sijoitettu lankasydän, jossa polttoaine pitää yllä valaisevaa liekkiä

kynttilänjalka /kˈyntːɪlˌænjalka/ (n)
candelabrum
  kynttilöille tarkoitettu pidike

kyntää /kˈyntæː/ (v)
arare
  muokata maata auralla

kyntöaura /kˈyntøˌaura/ (n)
aratrum
  kyntämiseen käytettävä maatalouskone

kynä /kˈynæ/ (n)
plumbum
  väline, jolla voi piirtää tai kirjoittaa erilaisille pinnoille
Chilonium
  linnun sulan ruodin ontto tyviosa

kynäilijä /kˈynæilˌijæ/ (n)
scriptor
  harrastuksekseen kirjoittava

kynäniekka /kˈynænˌiekːa/ (n)
scriptor
  taitava kirjoittaja

kypsyys /kˈypsyːs/ (n)
mātūritās
  se, että on täysin kehittynyt, kypsä

kypsä /kˈypsæ/ (adj)
mātūrus
  kypsynyt tai kypsennetty; kypsytetty
maturus
  täysin kehittynyt
fatigatus
  saanut tarpeekseen, väsynyt, kyllästynyt

kypärä /kˈypæræ/ (n)
cassis
  päässä pidettävä yleensä lujarakenteinen suojapäähine

kyrpä /kˈyrpæ/ (n)
mentula
  siitin

kyseenalaistaa /kˈyseːnalˌaistaː/ (v)
sciscitor
  pitää jotakin kyseenalaisena, pitää jotakin todeksi väitettyä epävarmana

kysellä /kˈysellæ/ (v)
sciscitor
  toistella jotakin kysymystä tai esittää joukko kysymyksiä jollekin tai joukolle henkilöitä

kysely /kˈysely/ (n)
quaestiō
  tiedustelu, kyseleminen, kysyminen

kyssäkaali /kˈyssækˌaːlɪ/ (n)
ravacaulus
  kaalin muunnos (), jonka syötävä osa on sen tyvestä kasvanut mukula

kyssäkurki /kˈyssækˌurkɪ/ (n)
aeneator
  Amazon-joen pohjoispuolella; Ecuadorissa, Kolumbiassa, Venezuelassa, Brasiliassa ja Koillis-Perussa elävä, ontoissa puissa pesivä lintulaji, joka käyttää ravinnokseen hyönteisiä ja maahan pudonneita hedelmiä

kysymys /kˈysymys/ (n)
quaestio
  lause, jolla tiedustellaan jotakin ja johon odotetaan vastausta

kysyntä /kˈysyntæ/ (n)
efflāgitō
  hyödykkeen määrä, jonka toimijat ovat valmiita ostamaan annetulla hinnalla

kysyä /kˈysyæ/ (v)
quaerere
  esittää kysymys, tiedustella

kytkeytyä /kˈytkeytˌyæ/ (v)
cōpulō
  kytkeä itsensä (automaattisesti)

kytkeä /kˈytkeæ/ (v)
cohaereō
  yhdistää mekaanisesti kiinni jhk

kyttä /kˈytːæ/ (n)
satelles
  poliisietsivä, poliisi

kyvetti /kˈyvetːɪ/ (n)
patina
  neliönmuotoinen astia, jota käytetään spektroskooppisissa mittauksissa

kyvykkyys /kˈyvykːyːs/ (n)
ops
  se, että on kyvykäs

kyvykäs /kˈyvykæs/ (adj)
potis
  sellainen, jolla on kyky johonkin; jonka on mahdollista tehdä jotakin

kyy /kˈyː/ (n)
aspis
  kyykäärme (), matelija, jota tavataan lähes koko Suomessa. Kyy on ainoa Suomen luonnossa elävä myrkkykäärme. Kyyn tunnistaa ruskehtavasta tai harmaasta väristä ja koko eläimen mittaisesta sahanteräjuovasta. Myös tummia yksivärisiä yksilöitä esiintyy, jolloin lajin määrittämiseksi kannattaa kiinnittää huomio silmäterän pystysuoruuteen.

kyyhky /kˈyːhky/ (n)
columba, columbus
  jokin laji noin kolmesataalajisesta kyyhkylintujen heimosta, joille on tyypillistä, että naaraat munivat kerralla kaksi munaa ja ruokkivat poikasia pesään aluksi kupunsa maitomaisella eritteellä ja myöhemmin siemenillä. Suomessa varsinaisia kyyhkyjä pesii luonnossa kaksi lajia, sepelkyyhky ja uuttukyyhky; lisäksi ihmisen luomissa olosuhteissa lisääntyy kesykyyhky.

kyykistyä /kˈyːkɪstˌyæ/ (v)
conquiniscō
  mennä kyykkyyn

kyykky /kˈyːkːy/ (n)
conquiniscō
  asento, jossa jalat ovat koukussa siten, että pakarat ovat lähellä kantapäitä

kyylä /kˈyːlæ/ (n)
ardaliō
  henkilö, joka puuttuu vastenmielisellä tavalla hänelle kuulumattomiin asioihin

kyynel /kˈyːnel/ (n)
lacrima
  (fysiologia) silmäkulmaan kihoava nestepisara

kyynärluu /kˈyːnærluː/ (n)
ulna
  pikkusormen puoleinen kahdesta kyynärvarren luusta

kyynärpää /kˈyːnærpæː/ (n)
cubitus, cubitum
  ihmisen kyynärvarren ja olkavarren taitteen terävä ulkoreuna

kyynärtaive /kˈyːnærtˌaive/ (n)
agolum
  käsivarressa sijaitseva kyynärnivelen taive

kyynärvarsi /kˈyːnærvˌarsɪ/ (n)
antebrachium
  ihmisen ruumiinosa, käsivarren osa, kyynärpään ja ranteen välissä

kädensija /kˈædensˌija/ (n)
ampla
  paikka tai rakenneosa kädellä tarttumista ja vetämistä tai kiinnipitämistä varten

käki /kˈækɪ/ (n)
cuculus
  Käkilintuihin kuuluva lintulaji (), jonka urokset kukkuvat.

käly /kˈæly/ (n)
frātria
  oman aviopuolison sisko

kämmen /kˈæmmen/ (n)
palma
  käden sisäpuoli; se puoli jonne sormet taipuvat

kämmenluu /kˈæmmenluː/ (n)
ossa metacarpi
  kämmenessä oleva sormen luu

kännykkä /kˈænnykːæ/ (n)
telephonulum
  pienikokoinen matkapuhelinlaite

käpy /kˈæpy/ (n)
pinea
  havupuun tai muun paljassiemenisen kasvin kukinto

käpyrauhanen /kˈæpyrˌauhanen/ (n)
glandula pinealis
  käpylisäke; väliaivojen yläosassa, kolmannen aivokammion takaseinämässä sijaitseva pieni, noin 0,1-0,2 g painava rauhanen, joka erittää vereen muun muassa melatoniinia

kärhi /kˈærhɪ/ (n)
pampinus
  (kasvitiede) kasvin lankamainen kiipeämis- ja tarttumaelin

kärki /kˈærkɪ/ (n)
acumen
  esineen tai muodostuman uloin, tavallisesti teräväksi suippeneva osa
  sanallisen tai fyysisen hyökkäyksen ensimmäinen, näkyvin tai tärkein osa

kärppä /kˈærpːæ/ (n)
mustela, mustella
  näätäeläimiin kuuluva pieni petoeläin (Mustela erminea)

kärpänen /kˈærpænen/ (n)
musca
  mikä tahansa kaksisiipisten -alalahkoon kuuluva hyönteislaji tai sellaisen yksilö

kärpäslätkä /kˈærpæslˌætkæ/ (n)
muscārium
  kärpästen tappamiseen käytetty apuväline

kärpässieni /kˈærpæssˌienɪ/ (n)
amanita
  jonkin helttasienten sukuun Amanita kuuluvista myrkkysienistä

kärry /kˈærry/ (n)
iumentum
  Ajoneuvon perässä hinattava tai ihmisvoimin työnnettävä, pyörillä liikkuva tavaran tai ihmisten kuljettamiseen tarkoitettu laite. Yksikköä tavallisemmin sanasta käytetään monikollista muotoa kärryt.

kärsivällinen /kˈærsɪvˌællɪnen/ (adj)
patiēns
  joka odottaa rauhassa, huolestumatta tai hermostumatta

kärsivällisyys /kˈærsɪvˌællɪsyːs/ (n)
patientia
  se, että on kärsivällinen

kärsiä /kˈærsɪæ/ (v)
aggravor
  tuntea fyysistä tai henkistä tuskaa
sentīre
  (siasta, norsusta tai vastaavasta) tonkia tai tunnustella kärsällään

kärsä /kˈærsæ/ (n)
caudex
  norsun elin, joka vastaa nenää ja ylähuulta

kärventää /kˈærventæː/ (v)
capio
  kuumentaa voimakkaasti, erityisesti siten, että pinta palaa karrelle

käsi /kˈæsɪ/ (n)
manus
  ihmisen tai apinan yläraajan kärkiosa ranteesta sormenpäihin, käsi suppeassa merkityksessä
membrum superius
  käsi laajassa merkityksessä, ihmisen tai apinan koko yläraaja olkapäästä sormenpäihin

käsiala /kˈæsɪˌala/ (n)
manus
  ihmisen persoonallinen tapa kirjoittaa käsin tyylinsä mukaisesti

käsilaukku /kˈæsɪlˌaukːu/ (n)
sacculus
  olalla tai kädessä kannettava laukku

käsin /kˈæsɪn/ (adv)
manu
  kättä t. käsiä käyttäen, käsillä, käsin tehtynä

käsine /kˈæsɪne/ (n)
chirotheca
  kättä peittävä vaatekappale

käsiraha /kˈæsɪrˌaha/ (n)
arrabō
  kauppaa solmittaessa tai sopimusta tehtäessä aikeen vahvistamiseksi sillä hetkellä maksettava rahasumma

käsiraudat /kˈæsɪrˌaudat/ (n)
manicae
  henkilöä rajoittavat, tyypillisesti molempiin ranteisiin asennettavat kettingillinen kahleet; tyypillinen varuste poliisivoimilla

käsite /kˈæsɪte/ (n)
conceptum
  ihmisen mielessä jäsentynyt, selkeästi määriteltävissä oleva idea todellisuudessa esiintyvästä konkreettisesta tai abstraktista asiasta

käsitellä /kˈæsɪtellæ/ (v)
afficiō
  koetella käsin

käsiterä /kˈæsɪtˌeræ/ (n)
manus
  yläraajan uloin osa: ranne, kämmen ja sormet

käsittely /kˈæsɪtːˌely/ (n)
tractātiō
  käsin tehtävä toimenpide tai joukko toimenpiteitä

käsittämätön /kˈæsɪtːˌæmætøn/ (adj)
indēspectus
  sellainen, jota ei voi käsittää

käsittää /kˈæsɪtːæː/ (v)
comprehendere
  tiedostaa ja ymmärtää jokin asia
calculare
  muodostua jostakin, sisältää

käsityö /kˈæsɪtyø/ (n)
manuopera
  pienissä sarjoissa tehty pienimuotoinen tuotteiden valmistus, kuten ompelu, yleensä matkamuistoiksi tai koristeiksi
  käsityönä valmistettu tai tekeillä oleva tuote, käsiteollisuustuote

käsivarsi /kˈæsɪvˌarsɪ/ (n)
bracchium
  kädellisten yläraajan osa ranteesta olkapäähän, eli kyynärvarsi ja olkavarsi yhdessä

käskeä /kˈæskeæ/ (v)
doceo
  saada joku sanallisen, kirjallisen tai muun viestin kautta tekemään jotakin, koska viestijä niin haluaa tai koska viestijällä on velvollisuus katsoa, että käsketty asia toteutuu

käsky /kˈæsky/ (n)
imperium
  jonkun puheella tai kirjallisesti tai muuten ilmaisema lausuma, jonka mukaan jokin asia tulee viestin vastaanottajan toteuttaa hänen tahdostaan riippumatta

käskyvalta /kˈæskyvˌalta/ (n)
imperium
  määräysvalta, oikeus käskeä tai määrätä

kätellä /kˈætellæ/ (v)
commoveō
  tervehtiä jotakuta ojentamalla hänelle kätensä ja puristamalla hänen kättään

kätilö /kˈætɪlø/ (n)
obstetrīx
  terveydenhuollon ammattinimike henkilölle, joka avustaa synnyttävää naista synnytyksessä

kätkeytyä /kˈætkeytˌyæ/ (v)
celare
  mennä kätköön tai kätköksiin

kätkeä /kˈætkeæ/ (v)
abscondō
  laittaa kätköön, laittaa salaiseen paikkaan
  pitää omana tietonaan

kätkö /kˈætkø/ (n)
abscondō
  kätköpaikka, paikka, mihin jotain on kätketty eli piilotettu

kätyri /kˈætyrɪ/ (n)
minister
  tuomittavaan tekoon jonkun apurina osallistuva henkilö

kävellä /kˈævellæ/ (v)
ambulo
  liikkua laittamalla jalkaa toisen eteen

kävely /kˈævely/ (n)
iter
  kävellen kuljettu matka

kävelykeppi /kˈævelykˌepːɪ/ (n)
baculum
  kävelemisessä apuna käytettävä keppi, jonka avulla saadaan siirrettyä painoa jaloilta kepin varaan

kävelymatka /kˈævelymˌatka/ (n)
ambulatio
  etäisyys, jonka joku on kulkenut jalan

käydä /kˈæydæ/ (v)
vīsitō
  mennä ja tulla takaisin; pistäytyä, kyläillä (+ inessiivi, + adessiivi)
disciplina
  opiskella jossakin (+ partitiivi)
ago
  kulkea eteenpäin
  tuottaa alkoholia sokereista hiivasienten avulla
ambulo
  toimia, olla toiminnassa (koneistoista); käyttää polttoaineenaan
praetereo
  sopia, käydä päinsä, olla soveliasta
fūnctiō
  sopia johonkin tarkoitukseen

käydä päinsä /kˈæydæ pˈæinsæ/ (v)
-nam
  sopia, olla hyväksyttävää

käymälä /kˈæymælæ/ (n)
forica
  vessa, ulkohuone

käynti /kˈæyntɪ/ (n)
ambulatio
  eräs hevosen askellajeista: tavallinen nelitahtinen ”kävely”

käyristyä /kˈæyrɪstˌyæ/ (v)
curvāmen
  muuttua käyräksi tai käyremmäksi

käyrä /kˈæyræ/ (n)
linea curva
  viiva, joka ei ole kauttaaltaan suora

käyrätorvi /kˈæyrætˌorvɪ/ (n)
cornu
  varhaisista metsästystorvista kehittynyt vaskipuhaltimiin kuuluva torvi, jonka pituus on 3–4 metriä

käyte /kˈæyte/ (n)
fermentum
  käyteaine, käymistä aiheuttava ja ylläpitävä aine

käyttäjä /kˈæytːæjæ/ (n)
usor
  henkilö, joka käyttää jotakin konetta, laitetta tai muuta työvälinettä

käyttäytyminen /kˈæytːæytˌymɪnen/ (n)
actio
  tapa, jolla elollinen olento käyttäytyy tai toimii

käyttäytyä /kˈæytːæytˌyæ/ (v)
ago
  toimia jollakin tietyllä tavalla jossakin tilanteessa

käyttää /kˈæytːæː/ (v)
uti
  tehdä tai toteuttaa jokin asia jollakin nimenomaisella esineellä, tietokoneohjelmalla tms., pitää jossakin käytössä

käyttö /kˈæytːø/ (n)
usurpatio
  jonkin välineen hyödyntäminen jonkin asian tekemisessä

käyttöjärjestelmä /kˈæytːøjˌærjestˌelmæ/ (n)
systema internum
  tietokoneen keskeinen matalan tason tietokoneohjelmisto, joka tarjoaa perustoiminnot tietokoneen käyttämiseen ja toimii rajapintana fyysisen laitteiston ja tietokoneessa toimivien ohjelmistojen välillä

käyttökelpoinen /kˈæytːøkˌelpoinen/ (adj)
implemens
  jota on mahdollista tai hyvä käyttää

käytännössä /kˈæytænnˌøssæ/ (adv)
in actu
  käytännöllisesti ajatellen, todellisuudessa

käytäntö /kˈæytæntø/ (n)
institūtum
  toimivaksi todettu järjestelmällisyyteen pyrkivä toimintatapa

käytävä /kˈæytævæ/ (n)
andron
  pääsyn mahdollistava kapeahko, pitkänomainen kulkutie tai kulkuväylä

käytös /kˈæytøs/ (n)
actio
  yksilön tai olion ominainen tai poikkeava menettely tai tapa toimia eri tilanteissa ja olosuhteissa

käännekohta /kˈæːnnekˌohta/ (n)
discrīmen
  uuden ajanjakson alku

käännös /kˈæːnnøs/ (n)
interpretatio
  (kielitiede) teksti, joka on käännetty kieleltä toiselle

käänteisluku /kˈæːnteislˌuku/ (n)
mūtuus
  luku, jonka lukuarvo on ko. luvun käänteisarvo

kääntyä /kˈæːntyæ/ (v)
vertō
  vaihtaa suuntaa; tehdä käännös

kääntäjä /kˈæːntæjæ/ (n)
interpres
  kielenkääntäjä, henkilö, joka kääntää tekstiä kieleltä toiselle, vrt. tulkki
compīlātor
  tietokoneohjelma, joka luo tietokoneohjelman ohjelmointikielisen lähdekoodin perusteella konekielisen ajettavan binääritiedoston

kääntäminen /kˈæːntæmɪnen/ (n)
interpretātiō
  (käännöstiede) tekstin muuntaminen kielestä toiseen ymmärrettävästi

kääntää /kˈæːntæː/ (v)
traducere, vertere
  tulkita teksti kieleltä toiselle

kääntöpiiri /kˈæːntøpˌiːrɪ/ (n)
tropicus
  leveyspiiri, joka on pohjoisimmalla tai eteläisimmällä kohdalla, johon aurinko johonkin aikaan vuodesta paistaa kohtisuoraan ylhäältä eli zeniitistä; maapallon kääntöpiirien sijainti on noin 23 astetta pohjoista ja eteläistä leveyttä päiväntasaajan molemmin puolin; sijainti on sama kuin maapallon akselikaltevuus

kääpiö /kˈæːpɪø/ (n)
nanus
  kääpiökasvuinen henkilö; muita suhteellisesti huomattavasti lyhyempi henkilö

kääpiöpäästäinen /kˈæːpɪøpˌæːstæinen/ (n)
sōrex
  eräs päästäinen (Sorex minutissimus)

käärme /kˈæːrme/ (n)
serpens, oray, anguis
  alalahkoon Serpentes kuuluva jalaton ja vaihtolämpöinen matelija, jonka sanotaan kehittyneen liskoista

kääryle /kˈæːryle/ (n)
volūmen
  ruoka, jossa on jokin täyte syötävään kääröön sijoitettuna

köli /kˈølɪ/ (n)
carīna
  laivan tai veneen pohjassa sijaitseva uloke, evä tai palkki, joka vakauttaa pituussuuntaista kulkua erityisesti purjeveneissä ja tuulisissa olosuhteissa

kölninvesi /kˈølnɪnvˌesɪ/ (n)
aqua Coloniensis
  alkoholipitoinen raikastus- ja puhdistusvesi, eau de Cologne

kömpelö /kˈømpelø/ (adj)
inconcinnus
  liikkeissään jäykkä, kankea, hidas, joustamaton; taitamaton, avuton

köyhdyttää /kˈøyhdytːæː/ (v)
pauperō
  tehdä köyhemmäksi; saada köyhtymään

köyhyys /kˈøyhyːs/ (n)
paupertas
  köyhänä oleminen, puutteenalaisuus

köyhä /kˈøyhæ/ (adj)
pauper
  osattomaksi jäänyt, varaton

köyhälistö /kˈøyhælˌistø/ (n)
egens
  köyhä väestönosa

köynnöskasvi /kˈøynnøskˌasvɪ/ (n)
vīnea
  puu- tai ruohovartinen mateileva, usein kiipeävä, toisinaan kärhöjä muodostava pitkä kasvi

köysi /kˈøysɪ/ (n)
restis
  muun muassa kiinnittämiseen käytettävä useista kuiduista tai säikeistä palmikoitu tai kierretty paksu naru

laadukas /lˈaːdukas/ (adj)
quālitās
  sellainen, jonka laatu on hyvä, laadultaan korkea; laatuisa, tasokas

laahata /lˈaːhata/ (v)
semita
  vetää perässään

laahus /lˈaːhus/ (n)
agmen
  vaatteen helman maata pitkin ulottuva osa

laaja /lˈaːja/ (adj)
magnus
  suuri alueeltaan tai vaikutukseltaan

laajentua /lˈaːjentˌua/ (v)
expandō
  tulla laajemmaksi

laakeri /lˈaːkerɪ/ (n)
castra
  kone-elin, jonka on tarkoitus vähentää kitkaa ja kulumista pyörivien osien välillä

laakerinlehti /lˈaːkerˌinlehtɪ/ (n)
laurus
  laakeripuun mausteena käytetty lehti

laakeripuu /lˈaːkerɪpuː/ (n)
badius
  Välimeren alueen ainavihanta pieni puu (Laurus nobilis), josta saadaan mausteena käytettävää laakerinlehteä

laakeriseppele /lˈaːkerɪsˌepːele/ (n)
laureola
  Laakeripuun oksista ja lehdistä tehty seppele.

laakso /lˈaːkso/ (n)
vallis, valles
  alue vuorten tai mäkien välissä

laantua /lˈaːntua/ (v)
sedeo
  rauhoittua, tasaantua

laardi /lˈaːrdɪ/ (n)
arvina
  sulatettu ja puhdistettu ihra

laastari /lˈaːstarɪ/ (n)
emplastrum
  ihoon tarraliimalla kiinnittyvä, yleensä kankaasta, muovista tai kuituaineesta tehty lappu, jonka tehtävä on suojata haavaa; kiinnelaastaria käytetään muiden sidosten kiinnittämiseen

laastaroida /lˈaːstarˌoida/ (v)
alligō
  peittää laastarilla

laatikko /lˈaːtɪkːo/ (n)
capsa
  esine, jossa säilytetään muita esineitä
loculus
  huonekalun yleensä auki vedettävä lokero, jossa säilytetään esineitä

laatoittaa /lˈaːtoitːaː/ (v)
pavimento
  päällystää laatoilla

laatu /lˈaːtu/ (n)
quālitās
  kvaliteetti, laadukkuus, tekninen tai taiteellinen korkeatasoisuus, hyvyys
  Lähetin ja tornin välistä arvoeroa sanotaan kvaliteetiksi eli laaduksi. Se on hieman vähemmän kuin kaksi sotilasta.
genus
  laatuluokka, laji

laava /lˈaːva/ (n)
lava
  tulivuorista osittain tai kokonaan sulana purkautuva kiviaines, magma

laboratorio /lˈaborˌatorˌio/ (n)
laboratorium
  kokeellisiin (tieteellisiin tai teknisiin) tutkimuksiin käytetty tila, sellaisia tutkimuksia tekevä laitos tai osasto taikka eräiden korkeakoulujen toimintayksikkö

labyrintti /lˈabyrˌintːɪ/ (n)
labyrinthus
  sokkelo, käytäväverkosto, jossa on lähtöpaikasta määränpäähän johtavan reitin lisäksi monia umpikujia ja harhauttavia lenkkejä

ladata /lˈadata/ (v)
carrus
  liittää johonkin jokin osa tai täyttää käyttöaineella toimintakuntoon saattamiseksi
  asettaa panos tuliaseeseen
  siirtää tiedosto massamuistilta tietokoneen muistiin tai ohjelmaan käsiteltäväksi
onus electricum
  täyttää akku sähkövirralla, varata

lahdelma /lˈahdelma/ (n)
acinus
  pienehkö tai leveäsuinen lahti

lahdenpoukama /lˈahdempˌoukama/ (n)
acinus
  lahden poukama, pieni ja usein leveäsuinen lahti

lahja /lˈahja/ (n)
donum
  vapaaehtoisesti jollekulle annettu asia tai esine, jonka tarkoituksena on yleensä ilahduttaa; annetaan merkkipäivänä tai kiitokseksi

lahje /lˈahje/ (n)
crūs
  housujen jalan peittävä osa, joita housuissa on kaksi

lahjoittaja /lˈahjoitːˌaja/ (n)
donator
  se, joka lahjoittaa

lahjomaton /lˈahjomaton/ (adj)
incoinquinabilis
  henkilö, joka ei suostu ottamaan vastaan lahjuksia, jota ei voi ostaa

lahjonta /lˈahjonta/ (n)
largitio
  lahjusten antaminen ja vastaanottaminen ilmiönä

lahko /lˈahko/ (n)
ordo
  taksonomian hierarkiataso, eliökunnan luokitteluyksikkö, joka on heimon ja luokan välissä

lahna /lˈahna/ (n)
sparulus
  särkikalojen heimon sivuilta litistynyt korkearakenteinen makean veden ja murtoveden kala (). Lahnan selkäevässä on 12 ruotoa ja pitkässä peräevässä 28–31 ruotoa.

laho /lˈaho/ (adj)
cariōsus
  varsinkin puusta: sellainen missä on lahoa, lahoinen, lahonnut

lahota /lˈahota/ (v)
cariēs
  (eloperäisistä aineista, tav. puusta) muuttua bakteerien ja sienten vaikutuksesta hapellisessa ympäristössä (vertaa sanaan mädäntyä) hauraaksi ja pehmeäksi

lahti /lˈahtɪ/ (n)
sinus
  meren tai järven muodostelma, jossa vesi työntyy pitkälle mantereeseen kuuluvien maa-alueiden väliin

laidun /lˈaidun/ (n)
pābulātiō
  alue, jolla kasveja ravinnokseen käyttävät kotieläimet laiduntavat

laiduntaa /lˈaiduntaː/ (v)
pasco
  olla laitumella, syödä laitumella

laiha /lˈaiha/ (adj)
tenuis
  (eläimestä tai ihmisestä) jolla on vähän ihonalaista rasvaa, hoikka, luiseva

laihdutuskuuri /lˈaihdutˌuskuːrɪ/ (n)
diaeta
  sellaisen ruokavalion noudattaminen, jonka tavoitteena on laihtuminen yleensä terveydellisistä syistä

laillinen /lˈaillɪnen/ (adj)
lēgitimus
  sellainen, joka perustuu voimassa olevaan lakiin, lainmukainen

laillisesti /lˈaillɪsˌestɪ/ (adv)
lēge
  laillisella tavalla

laimentaa /lˈaimentaː/ (v)
diluere
  tehdä vähemmän väkeväksi, intensiiviseksi

laimentua /lˈaimentˌua/ (v)
affligere
  osakeannin, tai kun osakkeita saadaan optio-oikeuksilla tai vaihtovelkakirjan juoksuajan lopuksi merkitään uusia osakkeita, seurauksena yksittäisen osakkeen antaman omistuksen, äänivallan ja osuuden yrityksen voitoista pienentyminen; yksittäisen osakkeen arvo, osakekohtainen tulos ja osakekohtainen osinko pienentyvät; liudentua

laiminlyödä /lˈaimɪnlˌyødæ/ (v)
neglegō
  jättää huolehtimatta asianmukaisesti

laina /lˈaina/ (n)
mūtuum
  tilapäisesti haltuun otettu esine tai raha, joka aiotaan palauttaa tai maksaa takaisin

lainaaja /lˈainaːja/ (n)
crēditor
  lainaksi antaja

lainanantaja /lˈainanˌantaja/ (n)
crēditor
  tavallisesti liikepankki tai muu rahoituslaitos, joka harjoittaa rahanlainausta eli antolainausta

lainata /lˈainata/ (v)
commodō
  antaa jotakin olettaen, että se palautetaan takaisin
mutuor
  ottaa jokin olettaen, että se palautetaan takaisin

lainoppinut /lˈainopːɪnut/ (n)
causidicus
  juutalaisuudessa uskonnollisen lain asiantuntijaksi koulutettu henkilö

lainsäätäjä /lˈainsæːtˌæjæ/ (n)
lēgislātor
  lakeja säätävä elin; sen jäsen, demokratiassa mahdollisesti kansanedustaja

laipio /lˈaipɪo/ (n)
lacunar
  huonetilan katto, sisäkatto

laiska /lˈaiska/ (adj)
piger
  sellainen, joka on haluton tekemään töitä, jolle ei työnteko maistu

laiskasti /lˈaiskastɪ/ (adv)
lentē
  laiskalla tavalla eli haluttomasti ja hitaasti

laiskiainen /lˈaiskɪˌainen/ (n)
pigritia
  kolmivarvaslaiskiaisten () tai kaksivarvaslaiskiaisten () heimon eläin

laiskimus /lˈaiskɪmus/ (n)
cunctātor
  ihminen (tai eläin), joka on haluton tekemään työtä

laiskotella /lˈaiskotella/ (v)
deses
  lepäillä tekemättä mitään

laiskuus /lˈaiskuːs/ (n)
pigritia
  se, että on laiska

laita /lˈaita/ (n)
costa
  kylki, m. kyljen yläreuna

laitahyökkääjä /lˈaitahˌyøkːæːjæ/ (n)
ala
  joukkuelajeissa käytetty nimitys laitapaikan pelaajalle

laite /lˈaite/ (n)
māchina
  mekaaninen, tiettyä rajattua tarkoitusta varten valmistettu kone

laiton /lˈaiton/ (adj)
clandestinus
  lainvastainen

laittaa /lˈaitːaː/ (v)
paro
  tehdä, valmistaa

laituri /lˈaiturɪ/ (n)
mōlēs
  rannassa veden äärellä oleva rakennelma, jota käytetään alusten kiinnitys- tai lastauspaikkana tai vapaa-ajan viettoon

laiva /lˈaiva/ (n)
navis, carina
  suurikokoinen vedessä kulkeva alus, yleensä selvästi suurempi kuin vene

laivakuljetus /lˈaivakˌuljetus/ (n)
nāviculāria
  kuljetus joka tapahtuu laivalla

laivasto /lˈaivasto/ (n)
vēlōx
  merivoimien, valtion, varustamon tms. kaikki tai tiettyyn tarkoitukseen käytettävät alukset
  lentoyhtiön lentokonekalusto; käytettävissä olevat ilma-alukset

laivastonsininen /lˈaivastˌonsɪnɪnen/ (adj)
classiarus
  väriltään laivastossa käytetyn tummansinisen kaltainen

laivastonsininen /lˈaivastˌonsɪnɪnen/ (n)
classiarus
  monien laivastojen käyttämä tummansininen väri

laivue /lˈaivue/ (n)
turma
  merivoimissa johdettu laivastoyksikkö
  ilmavoimissa kolmen tai neljän lentueen muodostama joukkoyksikkö

laji /lˈajɪ/ (n)
species
  keskenään lisääntymiskelpoisia jälkeläisiä tuottavien yksilöiden joukko, eliölaji: eläinlaji, kasvilaji

lajike /lˈajɪke/ (n)
varietās
  (biologia) myyntiin laskettu, nimen saanut kasvin jalostustyön lopputulos

lajitella /lˈajɪtella/ (v)
discribō
  järjestää jtk tietyn säännön mukaisesti eri ryhmiin

lakaista /lˈakaista/ (v)
ēverrō
  puhdistaa lattiaa tai maata luudalla tai harjalla

lakana /lˈakana/ (n)
folium
  vuodevaate, joka suojaa patjaa tai peitettä

lakata /lˈakata/ (v)
absisto
  loppua jokin toiminta

laki /lˈakɪ/ (n)
lex
  valtion lainsäädäntöelimen säätämä kaikkia velvoittava säädös; lain säätämiselle määrättyjä muotoja noudattaen syntynyt valtion tahdon ilmaus, jota on noudatettava

lakimies /lˈakɪmies/ (n)
causidicus
  lakien asiantuntija, lakien parissa työskentelevä lainoppinut

lakki /lˈakːɪ/ (n)
petasus
  sienen itiöemän varren päässä oleva osa, hattu

lakko /lˈakːo/ (n)
cessatio
  työnteon keskeytys, jonka tarkoituksena on saada työnantaja suostumaan työntekijän vaatimuksiin tai osoittaa mieltä työhön liittyviä asioita vastaan

lakkoilla /lˈakːoilla/ (v)
cūdō
  jäädä pois töistä

lakoninen /lˈakonɪnen/ (adj)
breviloquens
  lyhytsanainen

lakritsi /lˈakrɪtsɪ/ (n)
glycyrrhiza
  lakritsijuurella maustettu makeinen, joka sisältää sokerin ja vehnäjauhon lisäksi monesti myös arabikumia ja salmiakkia ja joka värjätään mustaksi lääkehiilellä

lakritsijuuri /lˈakrɪtsɪjˌuːrɪ/ (n)
glycyrrhiza
  lakritsikasvin () juuriosa, josta tehdään lakritsia

laktoosi /lˈaktoːsɪ/ (n)
lactosum
  maidossa esiintyvä galaktoosista ja glukoosista muodostunut disakkaridi, maitosokeri

lama /lˈama/ (n)
depressio
  kansantalouden tilanne jossa bruttokansantuote yleisen määritelmän mukaan laskee (muutos on miinusmerkkistä) vähintään kahtena peräkkäisenä vuosineljänneksenä; taloustoiminnan supistumisen kausi, jonka seurauksena usein tavallista enemmän irtisanomisia ja konkursseja; pitkittynyt, vähintään kahden vuosineljänneksen pituinen matalasuhdanne; vakavampi kuin taantuma

lammas /lˈammas/ (n)
ovis
  Ovis aries, sorkkaeläinten lahkon märehtijäin alalahkoon kuuluva nisäkäs, jota pidetään kotieläimenä tuottamaan villaa, lihaa ja turkiksia, joskus maitoa

lammaspaimen /lˈammaspˌaimen/ (n)
pastor
  työkseen lampaita kaitseva henkilö

lampaanliha /lˈampaːnlˌiha/ (n)
ovilla
  teurastuksessa eroteltu ruoaksi valmistettava osa lampaasta

lampetti /lˈampetːɪ/ (n)
lucerna
  seinään kiinnitettävä kynttilän tai lampun pidike

lampi /lˈampɪ/ (n)
stāgnum
  järveä pienempi vesitäytteinen luonnon allas, johon vettä kerääntyy ympäristöstä, usein lähteestä, ja josta ei ole näkyvää laskuväylää vesistöön

lamppu /lˈampːu/ (n)
lucerna
  joko nestemäistä tai kaasumaista polttoainetta, tai sähköenergiaa käyttävä itsenäinen valaistuslaite; valaisin tai erityisesti sen valoa tuottava osa kuten polttimo

lana /lˈana/ (n)
trahea
  tienpinnan tai kynnetyn pellon tasoittamiseen käytettävä laite

langeta /lˈaŋŋeta/ (v)
caespito
  kaatua
cado
  sortua, hairahtaa, hairahtua tekemään jtk
  joutua jkn/jnk harhauttamana jhk

lanka /lˈaŋka/ (n)
fīlum
  kuituja yhteen kehräämällä valmistettu kiinnitysväline, kutoma- ja ompelutarvike. Kerrattu lanka on valmistettu useista, toisiinsa kierteellä sidotuista säikeistä.

lankeemus /lˈaŋkeːmus/ (n)
casus
  lankeaminen, hairahtaminen, hairahtuminen

lankku /lˈaŋkːu/ (n)
tabula
  poikkileikkaukseltaan suorakaiteen muotoinen sahatavaramitoituksen mukainen puutavara, jonka paksuus on yli 38 mm ja leveys on yli 75 mm

lanko /lˈaŋko/ (n)
lēvir
  oman aviopuolison veli

lankous /lˈaŋkous/ (n)
affīnitās
  jonkun henkilön ja hänen puolisonsa sukulaisen välinen suhde, avioliittoon perustuva sukulaisuus

lannenikama /lˈannenˌikama/ (n)
vertebrae lumborum abdominis
  selkärangan nikamat 20–24 ylhäältä laskien ()

lannoittaa /lˈannoitːaː/ (v)
fimum
  levittää lantaa tai muuta lannoitetta

lanseerata /lˈanseːrˌata/ (v)
dēdūcō
  julkaista (markkinoille)

lanseeraus /lˈanseːraus/ (n)
dēdūcō
  se, että lanseerataan; tuotteen julkistus

lanta /lˈanta/ (n)
fimum
  kasvisravintoa syövän kotieläimen uloste

lantaani /lˈantaːnɪ/ (n)
lanthanum
  lantanideihin kuuluva alkuaine, jonka kemiallinen merkki on La ja järjestysluku 57

lantatunkio /lˈantatˌuŋkɪo/ (n)
fimārium
  lannoitteeksi tarkoitettu eläinten uloste ja kuivikkeet kasattuna keoksi tai läjäksi

lantio /lˈantɪo/ (n)
pelvis
  (lat. pelvis) ihmisen lantio muodostuu lonkkaluista, häpyluiden välisestä häpyliitoksesta ja suoliluiden väliin sijoittuvasta ristiluusta. Lantion tehtävänä on liittää alaraajat vartaloa tukevaan selkärankaan ja samalla suojata suolistoa ja sukupuolielimiä.

lantioluu /lˈantɪoluː/ (n)
ossa innominata pelvis coxarum
  lantion suuret laakeat luut

lantti /lˈantːɪ/ (n)
nummus
  metalliraha; pieni metallista valmistettu ympyrän muotoinen maksuväline, kolikko

lapa /lˈapa/ (n)
lamina
  airossa, mailassa tai muussa välineessä leveä, litteä kohta

lapaluu /lˈapaluː/ (n)
scapula
  selässä kylkiluiden takana sijaitseva hartian luihin kuuluva, parillinen solisluuhun ja olkaluuhun niveltyvä litteä kolmiomainen luu, scapula

lape /lˈape/ (n)
facies
  litteän kappaleen leveämpi sivu; kapeampaa sivua kutsutaan syrjäksi
plānus
  miekan terän leveä puoli

lapio /lˈapɪo/ (n)
pala
  kaivamiseen tai luomiseen käytetty puu-, metalli- tai muovivartinen kaivu- tai luontityökalu, jossa on metallinen, joskus puinen tai muovinen, käyttöä varten muotoiltu lapa

lapioida /lˈapɪˌoida/ (v)
pāla
  käyttää lapiota; kaivaa lapiolla

lapsellinen /lˈapsellɪnen/ (adj)
puerīlis
  lapsen kaltainen, lapsen tavalla käyttäytyvä tai sellaiselta vaikuttava

lapsenlapsi /lˈapsenlˌapsɪ/ (n)
neptis
  ihmisen jälkeläinen toisessa sukupolvessa

lapsenmielinen /lˈapsenmˌielɪnen/ (adj)
puerīlis
  sellainen, jonka mieli on kuin lapsella; joka esimerkiksi pitää lasten kanssa leikkimisestä tai on luonteeltaan impulsiivinen

lapsenmurha /lˈapsenmˌurha/ (n)
infanticidium
  itse synnyttämänsä imeväisikäisen lapsen murhaaminen

lapsi /lˈapsɪ/ (n)
filia, filius
  nuori ihminen, joka ei ole vielä aikuistunut

lapsivesi /lˈapsɪvˌesɪ/ (n)
liquor amnii
  kohdussa sikiön ympäröivä vesi, joka synnytyksessä vuotaa ulos

lapsuus /lˈapsuːs/ (n)
incunabŭla
  aika, jolloin ihminen on lapsi; syntymästä murrosikään t. nuoruuteen asti

laryngaali /lˈaryŋŋˌaːlɪ/ (n)
laryngealis
  (fonetiikka) Äänne, joka ääntyy kurkussa.

laryngaalinen /lˈaryŋŋˌaːlɪnen/ (adj)
laryngealis
  kurkunpään avulla tuotettava

laryngiitti /lˈaryŋŋˌiːtːɪ/ (n)
laryngitis
  kurkunpään tulehdus

lasi /lˈasɪ/ (n)
vitrum
  kivennäisaineseosten sulatteen jähmettyessä syntyvä kova, amorfinen aine

laskea /lˈaskea/ (v)
calculare
  tehdä laskutoimituksia; arvioida matemaattisesti; selvittää lukumäärä, ottaa luku
discedo
  siirtää jokin alaspäin
lābor
  tulla liukuen tai veden päällä kelluen alas jotakin pitkin
cadere
  vähentyä, tulla alaspäin joltain tasolta
dēdūcō
  vähentää
patior
  päästää pois
fungor
  johtaa johonkin
aedificō
  asentaa maahan putki, kaapeli, tms.

laskettelu /lˈasketːˌelu/ (n)
dēclīvis
  laskettelemisen tapahtuma

laskeutua /lˈaskeutˌua/ (v)
descendō
  tulla alas hallitusti
egredior
  (erityisesti) siirtyä lennosta maan varaan

laskiaissunnuntai /lˈaskɪˌaissunnˌuntai/ (n)
Quinquagesima
  (kristinusko) erään sunnuntaipäivän kristillinen nimitys; laskiaistiistaita edeltävä sunnuntai, jolloin laskiaista vietetään kirkossa

laskimo /lˈaskɪmo/ (n)
vena#Latina
  verisuoni, jossa veri virtaa sydämeen päin

lasku /lˈasku/ (n)
calculātiō
  matemaattinen toimitus, laskeminen
rostrum
  laskutehtävä esim. kotiläksynä

laskutoimitus /lˈaskutˌoimɪtus/ (n)
calculātiō
  toimenpide, jossa yhdestä tai useammasta luvusta muodostetaan jonkin säännön mukaisesti uusi luku

laskuvarjo /lˈaskuvˌarjo/ (n)
umbrella descensoria
  aiemmin silkistä, nykyisin yleensä nailonista valmistettu valjaskiinnitteinen, rakenteeltaan alta avoin pallomainen (ilmanvastukseen perustuva) tai patjamainen (liito-ominaisuuteen ja siiven nostovoimaan perutuva) laite, jota käytetään ensisijaisesti hidastamaan vapaata pudotusta ilmassa

lassota /lˈassota/ (v)
capulum
  ottaa kiinni lassolla heittämällä

lasta /lˈasta/ (n)
platalea minor
  litteä ja leveä työkalu, jolla levitetään tai siirretään aineita
serperastrum
  murtumissa käytetty siteen tuki

lastata /lˈastata/ (v)
carrus
  tehdä kuormaa, kuormata

lastenvaunut /lˈastenvˌaunut/ (n)
plostellum
  työnnettävät vaunut, joissa on päällä kuomu, jotka on tarkoitettu pienen lapsen kuljetukseen

lastoittaa /lˈastoitːaː/ (v)
serperastrum
  tukea lastalla tai lastoilla

lastu /lˈastu/ (n)
assula
  puusta vuolemalla irrotettu suikale

lateksi /lˈateksɪ/ (n)
latex
  mikroskooppisen polymeerihiukkasten ja veden muodostama seos, eli emulsio

lateraalinen /lˈaterˌaːlɪnen/ (adj)
lateralis
  sivulla tai kauempana keskiviivasta sijaitseva, sivu-, laita-

latina /lˈatɪna/ (n)
lingua latina, sermo latinus
  latinan kieli (kielitunnus: la), alkuaan Italiassa Latiniumin maakunnassa latinien puhuma indoeurooppalaisten kielten italialaisen kieliryhmän kieli, joka oli myös antiikin roomalaisten kieli

latinalainen /lˈatɪnalˌainen/ (adj)
latinus
  latinaan liittyvä

lato /lˈato/ (n)
horreum
  rakennus, jossa säilytetään eläinten rehuksi tarkoitettuja heiniä

lattia /lˈatːɪa/ (n)
solum
  huoneen pohjana oleva rakenne, jonka päällä yleensä kävellään

latva-artisokka /lˈatvaˈartɪsˌokːa/ (n)
carduus
  viljelykasvi (), jonka mykeröä suojaavat suomut ja kukkapohja ovat syötäviä

latvia /lˈatvɪa/ (n)
letticus
  latvian kieli (kielilyhenne: lv), Latviassa puhuttava indoerooppalaisten kielten balttilaiseen ryhmään kuuluva kieli.

latvialainen /lˈatvɪalˌainen/ (adj)
letticus
  Latviasta peräisin oleva tai Latviaan liittyvä

latvialainen /lˈatvɪalˌainen/ (n)
letticus
  pysyvästi Latviassa asuva henkilö
  Latvian kansalainen
  syntyperältään latvialainen

latvus /lˈatvus/ (n)
corona
  yksittäisen puun tai pensaan oksisto ja lehvästö; myös puun hakkuutähteeksi jäävä latvaosa

lauantai /lˈauantai/ (n)
dies Saturni
  viikon kuudes päivä, päivä perjantain ja sunnuntain välissä

laudoittaa /lˈaudoitːaː/ (v)
conscendō
  peittää laudoilla seinä, kiinnittää laudat esim. seinään tai laituriin

lauha /lˈauha/ (adj)
levis
  leuto, lauhkea

lauhduttaa /lˈauhdutːaː/ (v)
condēnsō
  jäähdyttää kaasu nesteeksi

laukaista /lˈaukaista/ (v)
dēdūcō
  panna liikkeelle

laukaisu /lˈaukaisu/ (n)
dēdūcō
  se, että laukaistaan jotakin (esim. ase tai raketti)

laukaus /lˈaukaus/ (n)
germen
  kiekon lyönti mailalla tai pallon potku maalia kohti

laukku /lˈaukːu/ (n)
crumena
  kankaasta tai nahasta valmistettu kantoväline, jossa voi säilyttää ja kuljettaa tavaroita

laulaa /lˈaulaː/ (v)
canere, cantare
  tuottaa ääntä yhtenäisen uloshengitysvirtauksen kulkiessa äänihuulten välistä siten että noudatetaan säveltaajuuksia ja säilytetään sävelten kesto sekä tyypillisesti lausutaan laulunsanat suu avoinna edellä mainitulla tavalla vokaaleja pidentäen

laulaja /lˈaulaja/ (n)
cantor
  henkilö, joka laulaa eli tuottaa äänielimillään musiikkia

laulajatar /lˈaulajatar/ (n)
cantrīx
  naispuolinen laulaja; naislaulaja

laulu /lˈaulu/ (n)
cantus, carmen
  ihmisäänellä aikaan saatua musiikkia
carmen, cantus
  laulettavaksi tarkoitettu teksti ja siihen liittyvä sävellys

laulukaskas /lˈaulukˌaskas/ (n)
cicada
  laulukaskaiden yläheimoon () kuuluvia kaskaita

lauma /lˈauma/ (n)
grex
  eläinten, erityisesti maanisäkkäiden joukko

lause /lˈause/ (n)
sententia
  ihmiskielten kielenkäytön yksikkö, jossa sanotaan ainakin yksi asia, ilmaistaan ajatus. Lauseessa on predikaatti ja usein myös subjekti.
theōrēma
  propositio, joka on tosi; teoreema

lauseke /lˈauseke/ (n)
verbum
  hyvin muodostettu ja laillinen yhdistelmä matemaattisia symboleja
  ohjelmoinnissa arvojen ja funktioiden yhdistelmä, joka evaluoituu tietyksi luku- tai totuusarvoksi tai määrittää jonkin joukon

lausunto /lˈausunto/ (n)
verbum
  (usein juridisia vaikutuksia sisältävä) suullinen toteamus

lauta /lˈauta/ (n)
tabula
  lankkua ohkaisempi ja rimaa leveämpi poikkileikkaukseltaan suorakaiteen muotoinen sahatavaramitoituksen mukainen puutavara (paksuus on alle 38 mm ja leveys yli 75 mm)

lautakunta /lˈautakˌunta/ (n)
conscendō
  tiettyä tehtävää varten asetettu monien henkilöiden muodostama toimielin

lautanen /lˈautanen/ (n)
catillus
  kattaukseen kuuluva matala syömä-, tarjoilu- tai koristeastia
cymbalum
  metallinen lyömäsoitin, jota soitetaan lyömällä kapulalla tai lyömällä lautasia yhteen
patella volans
  lentävä ~ lautasen muotoinen tunnistamaton lentävä esine, ufo

lautasliina /lˈautaslˌiːna/ (n)
mantele
  paperinen tai kankainen liina, johon pyyhitään suuta ruokailun jälkeen

lautta /lˈautːa/ (n)
ratis
  pölleistä tai tukeista koottu tilapäinen kelluva liikkumisväline, puulautta
ponto
  sisävesien alus, liikenneväline, joka kuljettaa joen tai vastaavan ylitse, lossi

lautturi /lˈautːurɪ/ (n)
navector
  lautan ohjaaja

lava /lˈava/ (n)
scaena
  teatterin lava, esiintymiskoroke

lavastaa /lˈavastaː/ (v)
sistō
  lavastaa syylliseksi saada johonkin tekoon syytön näyttämään syylliseltä

lavastus /lˈavastus/ (n)
status
  teatterin, elokuvan, television tms. arkkitehtonisista aineksista esinesijoitteluin täydentäen muodostettu keinotekoinen estysmiljöö

lavea /lˈavea/ (adj)
extensivus
  laaja, leveä

laventaa /lˈaventaː/ (v)
expandō
  kertoa osoittaja ja nimittäjä samalla luonnollisella luvulla

lawrencium /lˈavrensium/ (n)
lawrencium
  eräs alkuaine, jonka kemiallinen merkki on Lr ja järjestysluku 103

legaatti /lˈeɡaːtːɪ/ (n)
lēgātus
  paavin lähettiläs

legenda /lˈeɡenda/ (n)
fabula
  mytologinen sankaritaru
  sankaritarun päähenkilö

legendaarinen /lˈeɡendˌaːrɪnen/ (adj)
fabularis
  unohtumaton, mahtava

legioona /lˈeɡɪˌoːna/ (n)
legio
  roomalainen sotajoukko, joka koostui noin 6000 miehestä

lehdistö /lˈehdɪstø/ (n)
foliatura
  kasvin, varsinkin puun lehdet
pressorium
  aikakaus- ja sanomalehdet

lehdykkä /lˈehdykːæ/ (n)
libellus
  kerrannaislehden lavan erillinen osa

lehmus /lˈehmus/ (n)
tilia
  metsälehmus (), lehtipuu, jolla on suuret sydämenmuotoiset lehdet

lehmä /lˈehmæ/ (n)
vacca, bos
  naaraspuolinen, vähintään kerran synnyttänyt nauta; monien muidenkin märehtijöiden naarassukupuolta kutsutaan lehmäksi

lehtevä /lˈehtevæ/ (adj)
foliātus
  sellainen, jossa on runsaasti lehtiä

lehti /lˈehtɪ/ (n)
folium, frons
  kasvinosa, johon kuuluvat lehtiruoti, lehtilapa ja lehtikanta
  vihon tai lehtiön yksi arkki tai kirjan yksi yleensä molemmin puolin painettu kahdesta sivusta muodostuva kokonaisuus

lehti-ilmoitus /lˈehtɪˈilmoitus/ (n)
prescriptio
  sanoma- tai aikakauslehdessä julkaistu ilmoitus tai mainos

lehtikaali /lˈehtɪkˌaːlɪ/ (n)
crambe
  tummanvihreä, voimakkaanmakuinen lehtivihannes (Brassica oleracea var. sabellica)

lehtikuusi /lˈehtɪkˌuːsɪ/ (n)
larix
  mikä tahansa Larix-sukuinen havupuu

lehtinen /lˈehtɪnen/ (n)
libellus
  pieni lehti

lehtipuu /lˈehtɪpuː/ (n)
arbor cadūca
  puu, jolla on leveät lehdet.

lehtiriepu /lˈehtɪrˌiepu/ (n)
anas
  sanoma- tai aikakauslehti

lehtiselleri /lˈehtɪsˌellerɪ/ (n)
apium
  sellerin muunnos (Apium graveolens var. dulce), jonka pitkiä ja paksuja lehtiruoteja käytetään ruoanvalmistuksessa

lehto /lˈehto/ (n)
lucus
  lehtipuista koostuva metsätyyppi

lehtokurppa /lˈehtokˌurpːa/ (n)
attagēna
  Scolopax rusticola, Suomessa maan etelä- ja keskiosissa yleinen kahlaaja

lehtopöllö /lˈehtopˌøllø/ (n)
Strix aluco
  eräs lintulaji () tai sen yksilö

leija /lˈeija/ (n)
draco volans papyreus
  muovinen, paperinen tai kankainen lennokki, jota lennätetään tuulisella säällä pitkän narun päässä

leijona /lˈeijona/ (n)
leo
  kissaeläimiin kuuluva petoeläin (Panthera leo), joka elää villinä Afrikan savanneilla ja Intiassa

leijonankita /lˈeijonˌaŋkɪta/ (n)
draco
  mikä tahansa leijonankitojen suvun () kasvi

leikata /lˈeikata/ (v)
seco
  osittaa saksilla, veitsellä tai muulla teräaseella
pampinō
  katkaista, lyhentää, typistää kasvin vartta tai sen oksia, ruohoa

leikkaus /lˈeikːaus/ (n)
seco
  leikkaamisen toteutus
curto
  kulutasoa tai kustannustasoa alentava päätös

leikkausveitsi /lˈeikːausvˌeitsɪ/ (n)
scalpellum
  kirurgisissa operaatioissa kudosten leikkaamiseen käytettävä veitsi

leikki /lˈeikːɪ/ (n)
lūdus
  toiminta, jota tehdään huvin vuoksi, erityisesti lasten kesken

leikkikalu /lˈeikːɪkˌalu/ (n)
crepundia
  lelu, leikkimistä varten valmistettu esine, joskus myös toiminnallinen laite

leikkiä /lˈeikːɪæ/ (v)
lūdō
  puuhailla askareissa, joita kutsutaan leikiksi; usein huvin vuoksi, yksin tai toisten lasten kanssa, spontaanisti tai ohjattuna

leikkuulauta /lˈeikːuːlˌauta/ (n)
tabula
  leikkaamiseen tarkoitettu muovinen tai puinen keittiöväline

leima /lˈeima/ (n)
imprimō
  musteeseen kastetulla muotilla painettu jälki; voidaan käyttää mm. varmentamaan asiakirjan alkuperäisyyttä tai koristeena

leimahdus /lˈeimahdus/ (n)
coruscare
  kaasuuntuneen aineen äkillinen syttyminen

leimahtaa /lˈeimahtaː/ (v)
flamma
  syttyä tuleen

leimasin /lˈeimasɪn/ (n)
imprimō
  laite, jonka kohokuvion ja musteen avulla painetaan leima

leimata /lˈeimata/ (v)
imprimō
  painaa leima leimasimella

leinikki /lˈeinɪkːɪ/ (n)
ranunculus
  jokin leinikkien () sukuun kuuluva kasvi

leipoa /lˈeipoa/ (v)
torreō
  valmistaa leivonnaisia, jotka yleensä paistetaan

leipoja /lˈeipoja/ (n)
pistor
  henkilö, joka leipoo

leipomo /lˈeipomo/ (n)
furnaria
  paikka, jossa leivotaan leipomotuotteita

leipuri /lˈeipurɪ/ (n)
pistor, panifex
  Henkilö, joka leipoo, useimmiten ammatikseen.

leipä /lˈeipæ/ (n)
panis
  viljasta jauhetuista jauhoista ja nesteestä leipomalla ruoaksi valmistettava leipomotuote

leipäkori /lˈeipækˌorɪ/ (n)
pānārium
  usein rottinkinen kori leipien kuljettamiseen

leipälapio /lˈeipælˌapɪo/ (n)
vatillum fornācāle
  litteä, pyöreälapainen ja pitkävartinen, yleensä puinen apuväline, jolla leivät on laitettu leivinuuniin ja otettu paistuneet leivät uunista; leipälapion muoto vaihtelee jonkin verran

leiri /lˈeirɪ/ (n)
castra
  paikka jossa majoitutaan tiettyä tarkoitusta varten tilapäismajoituksessa kuten teltoissa tai parakeissa

leivonnainen /lˈeivonnˌainen/ (n)
crustum
  pääosin jauhotaikinasta valmistettu, leivottu ja paistettu makea tai suolainen elintarvike

leivos /lˈeivos/ (n)
crustum
  usein pala makeaa täytekakkua tai erityinen annoskokoinen määrämuotoon tehty ja koristeltu leivonnainen, jota syödään pikkulusikalla tai haarukalla

leka /lˈeka/ (n)
massa
  raskas, rautainen ja pitkävartinen työkalu, jolla voi mm. hakata paaluja maahan ja lyödä halkaisukiiloja puiden halkaisemiseksi, moukari

leksikko /lˈeksɪkːo/ (n)
dictionarium
  johonkin kieleen kuuluva tai johonkin alaan liittyvä sanasto

lemmennuoli /lˈemmennˌuolɪ/ (n)
rūna
  eräiden kotilolajien nuolta tai tikaria muistuttava elin, joka kiihottaa niitä parittelussa

lemmikki /lˈemmɪkːɪ/ (n)
animal domesticum
  suosikki, lellikki
myosotis
  jokin suvun kasveista, jotka tekevät pieniä viisiterälehtisiä vaaleansinisiä kukkia

lemmikkieläin /lˈemmɪkːˌielæin/ (n)
animal domesticum
  ihmisen seuralaisenaan pitämä eläin

lempeys /lˈempeys/ (n)
clēmentia
  se, että on lempeä

lempinimi /lˈempɪnˌimɪ/ (n)
agnomen
  kutsumanimi, lisänimi, liikanimi

lemu /lˈemu/ (n)
foetor
  paha haju, löyhkä

lenkki /lˈeŋkːɪ/ (n)
tintinare
  silmukka, rengas
nexus
  yhdysside, linkki

lennosto /lˈennosto/ (n)
ala
  eräs ilmavoimien operatiivinen joukko-osasto, joka jaetaan laivueisiin

lennätin /lˈennætɪn/ (n)
tēlegraphum
  sähköinen järjestelmä ja media viestien välittämiseen pitkien etäisyyksien päähän sovittuja merkkejä käyttäen

lennättää /lˈennætːæː/ (v)
musca
  saattaa lentämään; kuljettaa lentämällä

lento /lˈento/ (n)
fuga
  lentämisen tapahtuma
volatus
  lentomatka, lentäen lentokoneella tehty matka

lentoasema /lˈentoˌasema/ (n)
āëriportus
  yleensä henkilö- ja tavaraliikenteen hoitamiseen tarkoitettu ilmailuliikennepaikka; lentopaikka, jossa ilmaliikennepalvelu on pysyvästi järjestetty

lentokenttä /lˈentokˌentːæ/ (n)
aeroportus
  tasainen maasta toimivien lentokoneiden nousu- ja laskeutumisalue, jossa on kiitoradat ja lentotoimintaan tarvittava varustus

lentokone /lˈentokˌone/ (n)
aeroplanum
  siivin varustettu ilma-alus, jolla kuljetetaan matkustajia ja rahtia

lentopallo /lˈentopˌallo/ (n)
follis volatilis
  pallopeli, jossa palloa lyödään käsin korkean verkon yli kentän puolelta toiselle
follis volitatis
  tietynlainen ilmatäytteinen pallo, jolla ko. peliä pelataan

lentotukialus /lˈentotˌukɪalus/ (n)
navis aëroplanigera
  suuri hävittäjäkoneita kantamaan kykenevä kiitoradallinen sota-alus

lentäjä /lˈentæjæ/ (n)
gubernator
  henkilö, jolla on koulutus, viranomaisen myöntämä lupa (lentolupakirja) ja lääketieteellinen kelpoisuus ohjata eli lentää ilmassa liikkuvaa kulkuneuvoa, esim. lentokonetta

lentäminen /lˈentæmɪnen/ (n)
volucer
  lentää-verbistä muodostettu teonnimi

lentävä /lˈentævæ/ (adj)
volucer
  joka lentää

lentävä lautanen /lˈentævæ lˈautanen/ (n)
patella volans
  ufo

lentää /lˈentæː/ (v)
volare
  liikkua ilmassa

leopardi /lˈeopˌardɪ/ (n)
pardus
  pantteri, eräs Afrikassa ja Aasiassa elävä, jonkin verran leijonaa pienempi kissaeläinlaji () tai sen yksilö

lepakko /lˈepakːo/ (n)
vespertilio
  siipijalkainen, Chiroptera-lahkon nisäkäs, joka kykenee lentämään lenninräpylöidensä avulla

lepo /lˈepo/ (n)
requiēs
  nukkuminen tai kiireetön paikoillaan oleminen, rauhoittuminen

leppoisa /lˈepːoisa/ (adj)
loquax
  rauhallinen ja hyväntahtoinen

leppä /lˈepːæ/ (n)
alnus
  koivukasveihin kuuluvan Alnus-suvun puulaji

leppäkerttu /lˈepːækˌertːu/ (n)
coccinella
  jokin heimon () lajeista, pieni puolipallon muotoinen kovakuoriainen

leptoni /lˈeptonɪ/ (n)
lepton
  eräitä alkeishiukkasia; fermioni, jonka spin on ½

lesbo /lˈesbo/ (n)
tribas
  samaa sukupuolta olevaan seksuaalista ja tunnepohjaista vetoa tunteva nainen

lese /lˈese/ (n)
clia
  jyvän kuori, siementä ympäröivä kasvikuitu, yleensä jauhettuna lesejauhona; myllyssä viljaa kuorittaessa leseeseen jää jonkin verran siemenen valkuaista

leskeys /lˈeskeys/ (n)
viduitās
  leskenä oleminen

leski /lˈeskɪ/ (n)
vidua
  ihminen, jonka puoliso on kuollut

leskimies /lˈeskɪmies/ (n)
viduus
  miespuolinen leski

lesti /lˈestɪ/ (n)
mustricula
  kengän valmistuksessa käytettävä muotti

letaali /lˈetaːlɪ/ (adj)
letalis
  kuoleman aiheuttava

letto /lˈetːo/ (n)
lāma
  puuton ja runsasravinteinen suotyyppi

lettu /lˈetːu/ (n)
laganum
  juoksevan notkeasta taikinasta pannulla nopeasti paistettu ohut, hieman suolainen litteä leivonnainen, joka usein nautitaan sokeroituna tai hillon kera, mieluimmin lämpimänä

leuhkia /lˈeuhkɪa/ (v)
glorior
  kehua itseään, puhua itsestään positiiviseen sävyyn

leuka /lˈeuka/ (n)
mentum
  ihmisen kasvojen alaosa, suuta ympäröivät luut, joiden ylä- ja alaosassa hampaat ovat kiinni, muodostaa leukaparin, jonka muodostavat yläleuka (maxilla) ja alaleuka (mandibula)

leukemia /lˈeukemˌia/ (n)
leuchaemia
  veren valkosolujen syöpä

leukoija /lˈeukoija/ (n)
prōsāpia
  mikä tahansa leukoijoiden suvun () kasvi

leuto /lˈeuto/ (adj)
cicur
  lauha, lauhkea

leveys /lˈeveys/ (n)
lātitūdō
  vaakasuunnassa etäisyys sivulta toiselle
  maapallon koordinaatistossa vaakaviiva

leveyspiiri /lˈeveyspˌiːrɪ/ (n)
lātitūdō
  päiväntasaajan ja sen kanssa samansuuntaiset maapalloa leikkaavat pikkuympyrät; niihin perustuva pohjois–eteläsuuntaisen sijainnin ilmoittamiseen käytettävä asteikko

leveä /lˈeveæ/ (adj)
latus
  sellainen, jolla on paljon mittaa ja ulottuvuutta leveyssuunnassa, laaja sivusuunnassa

levitaatio /lˈevɪtˌaːtɪo/ (n)
levatio
  fysiikassa esineiden ilmassa pitäminen magneettien avulla

levite /lˈevɪte/ (n)
pandō
  leivälle levitettäväksi tarkoitettu elintarvike

levitoida /lˈevɪtˌoida/ (v)
levationem ago
  leijua ilmassa (ilman tukea tai vaijeria)

levittää /lˈevɪtːæː/ (v)
expandō
  tehdä leveämmäksi
pandō
  aukaista jokin kokoon taitettu täyteen pituuteensa
  tehdä jostakin aineesta tasainen kerros pinnalle

levoton /lˈevoton/ (adj)
implacidus
  sellainen, joka on mielentilaltaan huolestunut, hermostunut, rauhaton; luonteenlaadultaan tai olemukseltaan tasapainoton, ailahteleva, vakiintumaton; puheissaan ajattelematon, sopimattomaan kielenkäyttöön syyllistyvä

levottomuus /lˈevotːomuːs/ (n)
inquiētūdō
  se, että on levoton

levy /lˈevy/ (n)
abacus
  litteä, tasapaksu kappale
discus
  tietokoneen massamuistiasema

levykuva /lˈevykˌuva/ (n)
effigies
  (tietotekniikka) levyn (esim. CD) tietosisällön vedos tiedostona

levypaino /lˈevypˌaino/ (n)
catillus
  levytankoon kiinnitettävä litteä ja yleensä pyöreä paino

levä /lˈevæ/ (n)
alga
  monenlaisia aitotumallisia yksi- tai monisoluisia eliöitä, joista osa luetaan protisteihin ja osa kasvikuntaan

levätä /lˈevætæ/ (v)
jaceō
  olla kuluttamatta voimiansa

leyhyttää /lˈeyhytːæː/ (v)
fautor
  synnyttää viilentävä ilmavirta, tuulettaa

liata /lˈiata/ (v)
foedō
  tehdä likaiseksi, sotkea

liberaali /lˈiberˌaːlɪ/ (adj)
largus
  liberaalisen politiikan mukainen

liberaali /lˈiberˌaːlɪ/ (n)
largus
  liberalismin kannattaja, liberaalisen puolueen jäsen, liberalisti

liberalisti /lˈiberalˌistɪ/ (n)
largus
  liberalismin kannttaja; paremmin liberaali

libretto /lˈibretːo/ (n)
caudex
  laajamittaisen vokaalimusiikkiteoksen, esimerkiksi oopperan, operetin, oratorion tai passion teksti

lieju /lˈieju/ (n)
lutum
  pehmeä, hienojakoinen ja vetinen maalaji, joka syntyy vesistöjen pohjalle kerääntyvästä orgaanisesta aineksesta

liekehtivä /lˈiekehtˌivæ/ (adj)
flagrans
  sellainen, jossa on avoin näkyvä liekki ja joka liekehtii.

liekki /lˈiekːɪ/ (n)
flamma
  tulen näkyvä muoto, kaasun yhtyessä ilman happeen tapahtuvaan palamiseen liittyvä valoilmiö

liemi /lˈiemɪ/ (n)
intrita
  keitossa tai keitoksessa oleva neste

lieriö /lˈierɪø/ (n)
cylindrus
  geometrinen muoto, jossa kaksi pohjaa ja vaippa, pohjat ovat yhdensuuntaiset ja yhtenevät

liesi /lˈiesɪ/ (n)
culina
  alkuaan muurattuun savupiippuun kytketty paikalle muurattu tai valurautainen ruoan valmistukseen takoitettu tasopinnallinen, liesitasollinen tulisija, joka on usein varustettu uunilla

liesma /lˈiesma/ (n)
cadaver
  (merenkulku) purjeen reunakäänteeseen ommeltu ohuehko köysi

lietsoa /lˈietsoa/ (v)
fermentum
  tietoisesti (yrittää) saada aikaan, aiheuttaa, kiihdyttää (jtak kielteistä)

lietsoja /lˈietsoja/ (n)
mangō
  se, joka lietsoo; toiminnan kiihottaja

liettua /lˈietːua/ (n)
lingua lithuana
  Liettuassa puhuttava balttilainen kieli (sanalista)

liettualainen /lˈietːualˌainen/ (adj)
lithuanicus
  Liettuasta peräisin oleva tai Liettuan liittyvä

liettualainen /lˈietːualˌainen/ (n)
lithuanicus
  pysyvästi Liettuassa asuva henkilö

liettuankielinen /lˈietːuˌaŋkielɪnen/ (adj)
lithuanicus
  liettuan kieltä äidinkielenään puhuva tai muuten hyvin osaava.
  liettuaksi esitetty tai tapahtuva, liettuan kielellä oleva.

ligatuuri /lˈiɡatˌuːrɪ/ (n)
ligatura
  kahden kirjaimen muodostama merkki: œ, æ, ﬃ
  nuottikirjoituksessa merkki, joka yhdistää kaksi tai useampia peräkkäisiä nuotteja soitettaviksi yhden tavoin

ligniitti /lˈiɡnɪːtːɪ/ (n)
lignitus
  ruskohiili

liha /lˈiha/ (n)
caro, carnis
  teurastuksessa eroteltu ruoaksi valmistettava syötävä eläinten juovikkaan lihaksiston osa, nisäkkäiden ja lintujen liha

lihakauppa /lˈihakˌaupːa/ (n)
laniēna
  kauppa, jossa myydään lihaa tai muita lihatuotteita

lihakauppias /lˈihakˌaupːɪas/ (n)
lanius
  lihaa ja erilaisia lihatuotteita myyvä kauppias

lihaksikas /lˈihaksɪkas/ (adj)
mūsculāris
  jolla on voimakkaat tai isot lihakset

lihansyöjä /lˈihansˌyøjæ/ (n)
carnivora
  eliö, joka saa suurimman osan ravinnostaan syömällä muiden eläinten lihaa, toisenvarainen eliö

lihas /lˈihas/ (n)
musculus
  lihaskudos, säikeinen kokonaisuus, joka supistumalla kykenee muuttamaan pituuttaan ja siten liikuttamaan kehon osia

lihasmaha /lˈihasmˌaha/ (n)
gigēria
  (anatomia) lintujen mahalaukun taaempi osa, jossa ruoan hienontaminen pääasiassa tapahtuu

lihava /lˈihava/ (adj)
adeps
  (ihmisestä tai eläimestä) paksuudeltaan mittava, pulska, rehevä

lihavoida /lˈihavˌoida/ (v)
audans
  muuttaa jokin tekstin kohta lihavalla kirjoitetuksi

lihottaa /lˈihotːaː/ (v)
farciō
  tehdä lihava(mma)ksi, tarkoituksellisesti esim. sikaa ruokkimalla tai jokin vaate voi tehdä lihavamman näköiseksi

liiallisesti /lˈiːallɪsˌestɪ/ (adv)
multum
  liikaa; liian paljon

liian /lˈiːan/ (adv)
nimis
  enemmän tai vähemmän kuin tarpeeksi; ei sopivasti; ei sopiva

liidin /lˈiːdɪn/ (n)
aëronavis velivola
  jokin, jonka avulla liidetään

liikaa /lˈiːkaː/ (adv)
nimis
  kohtuullisuutta tai tarpeellista määrää enemmän, liian paljon

liikalihavuus /lˈiːkalˌihavuːs/ (n)
adeps
  se, että on liiallisen lihava

liikavarvas /lˈiːkavˌarvas/ (n)
calus
  (lääketiede) tavallisimmin varpaisiin ahtaiden kenkien aiheuttaman ärsytyksen seurauksena muodostuva sarveisainetta sisältävä ihokyhmy

liike /lˈiːke/ (n)
motio
  liikkuminen, paikasta toiseen siirtyminen tai kulkeminen tai jatkuva aseman muutos
commercium
  liikahdus, yksittäinen siirto, aseman tai paikan vaihto
mōtus
  liikeyritys, kauppa, myymälä

liikemies /lˈiːkemies/ (n)
negotians
  liiketoimia tekevä henkilö, esimerkiksi yrittäjä tai yrityksen johtoa

liikenne /lˈiːkenne/ (n)
transitus
  kulkuvälineiden ja jalankulkijoiden liikkuminen ja tavaroiden kuljetus kokonaisuutena

liikennöidä /lˈiːkennˌøidæ/ (v)
currō
  harjoittaa ammattimaisesti liikennettä jollakin reitillä, tilausliikenteessä tms.

liiketoiminta /lˈiːketˌoimɪnta/ (n)
commercium
  taloudellinen, liike-elämään liittyvä toiminta, jolla on jokin taloudellinen tarkoitus

liikkeellelasku /lˈiːkːeːllelˌasku/ (n)
ēmissiō
  osakkeiden tai joukkolainan vaihtaminen ensi kerran sijoittajilta saatavaan rahaan
  uusien kolikoiden ja setelien käyttöön päästäminen

liikkeeseenlasku /lˈiːkːeːsˌeːnlasku/ (n)
ēmissiō
  anti, emissio; osakkeiden tai joukkolainan vaihtaminen ensi kerran sijoittajilta saatavaan rahaan
  uusien kolikoiden ja setelien käyttöön päästäminen

liikkua /lˈiːkːua/ (v)
moveo
  kulkea, siirtyä, muuttaa asemaansa kerran tai toistuvasti, olla parhaillaan liikkeessä tai liikkeellä

liikkumatta /lˈiːkːumˌatːa/ (adv)
immōbilis
  paikoillaan pysyen, liikahtamatta, heilahtamatta, hievahtamatta

liikkuvuus /lˈiːkːuvuːs/ (n)
mōbilitās
  kyky liikkua; kyky liikkua ja toimia nopeasti

liikunta /lˈiːkunta/ (n)
exercitium
  ruumillinen työ, jota tehdään kunnon ylläpitämiseksi

liikuntalaji /lˈiːkuntˌalajɪ/ (n)
exercitium
  liikunnan muoto

liikuttaa /lˈiːkutːaː/ (v)
prōpellō
  siirtää tai kuljettaa paikasta toiseen; laittaa liikkumaan

liima /lˈiːma/ (n)
glūten
  tavallisesti nestemäinen kiinnitysaine, jolla liitetään yhteen eli liimataan toisistaan irrallaan olevia osia tai esineitä

liimata /lˈiːmata/ (v)
glūtinō
  liittää yhteen liimaa käyttäen

liipotin /lˈiːpotɪn/ (n)
anxietas
  yleensä kuljetettavan, mekaanisen eli rataskellon käynnin tasaukseen käytetty hillike

liira /lˈiːra/ (n)
cithăra
  eräissä maissa käytössä olleen tai olevan rahayksikön nimi

liisata /lˈiːsata/ (v)
locātum
  vuokrata pitkäaikaisesti leasing-sopimuksella

liiste /lˈiːste/ (n)
serperastrum
  ohut, kapea ja pitkänomainen puukaistale, joka on valmistettu halkaisemalla, sahaamalla tai veistämällä; liiste on lautaa vähäisempi puukappale, mutta katontekoaineena se on pärettä pitempi

liisteröidä /lˈiːsterˌøidæ/ (v)
agglūtinō
  levittää liisteriä seinään tai tapetin kääntöpuolelle; myös erilaisten (mainos)julisteiden kääntöpuolelle

liite /lˈiːte/ (n)
appendix
  liitetty asia: esimerkiksi teokseen, kirjeeseen tai artikkeliin oheistettu asiakirja tai tiedosto
suffixus
  suffiksi, sanamuotoon liittyvä itsenäisenä sanana esiintymätön morfeemi

liiteri /lˈiːterɪ/ (n)
horreum
  puulämmitteisen talon halkovaja tai muu varastorakennus omakotitalon tai maatalon ohessa

liitonarkki /lˈiːtonˌarkːɪ/ (n)
arca foederis
  juutalaisten pyhä arkku, jossa kerrottiin säilytettävän Mooseksen Jumalalta saamia laintauluja, mannaa erämaavaelluksen ajalta sekä Aaronin sauvaa

liitto /lˈiːtːo/ (n)
societās
  sopimus kahden tai useamman ihmisen tai muun toimijan välisestä yhteistyöstä tms; yhdistys; järjestö

liittokansleri /lˈiːtːokˌanslerɪ/ (n)
Cancellaria Confoederatae Rei Publicae
  Sveitsin liittoneuvoston kansliapäällikkö

liittoutua /lˈiːtːoutˌua/ (v)
socio
  muodostaa liitto; liittyä liittoon

liittovaltio /lˈiːtːovˌaltɪo/ (n)
foederātiō
  valtio joka koostuu osavaltioista

liittymä /lˈiːtːymæ/ (n)
nexus
  jokin jolla päästää yhteyteen tai vuorovaikutukseen toisen kanssa, yhteys, liitos
ostium
  yhteys jolla ajetaan sivutieltä moottoritielle tai pois siltä

liittyvä /lˈiːtːyvæ/ (adj)
propinquus
  sellainen, joka liittyy tai kytkeytyy jhk, jhk sidoksissa oleva

liittyä /lˈiːtːyæ/ (v)
pars
  kuulua, olla johonkin sidoksissa
coniungō
  mennä johonkin ryhmään, mennä jäseneksi

liittää /lˈiːtːæː/ (v)
adiciō
  kiinnittää osaksi jotakin, kytkeä johonkin
teneo
  laittaa liitteeksi
collēga
  yhdistää mielessään

liitu /lˈiːtu/ (n)
calx
  valkoinen mureneva kalkkikivi

liitäjä /lˈiːtæjæ/ (n)
aëronavis velivola
  joku, joka liitää

liivi /lˈiːvɪ/ (n)
vita
  naisten kansanpukujen hihaton vaate tai vastaava

lika /lˈika/ (n)
squalitas
  jollekin pinnalle kertynyt, usein tarttunut, vieras aine

likainen /lˈikainen/ (adj)
kotor
  sellainen, jossa on likaa, likaantunut, epäsiisti

likvida /lˈikvɪda/ (n)
latex
  vokaalisia konsonantteja, joilla ei ole vastaavaa vokaaliäännettä

lilja /lˈilja/ (n)
lilium
  jokin liljojen (Lilium) kasvisukuun kuuluva kasvi

lima /lˈima/ (n)
mūcus
  limakalvojen ja hengitysteiden nestemäinen, monesti sitkeähkö liukas erite

limburg /lˈimburɡ/ (n)
Limburgica
  Alankomaissa, Belgiassa ja Luxemburgissa puhuttava germaaninen kieli (kielitunnus: li)

limetti /lˈimetːɪ/ (n)
calx
  ruutakasveihin kuuluva sitruspuu (Citrus aurantiifolia)
  sen vihreäkuorinen hedelmä

limonadi /lˈimonˌadɪ/ (n)
limonada
  perinteinen virvoitusjuoma, jossa kivennäisveteen on sekoitettu makeaa hedelmämehua; sitruunasooda; nykyisin mikä tahansa makea tai makeutettu ja hiilihapotettu virvoitusjuoma

limppu /lˈimpːu/ (n)
pānis
  suuri ja paksu leipä

linimentti /lˈinɪmˌentːɪ/ (n)
linimentum
  ihmisen tai eläimen iholle levitettävä nestemäinen lääkevalmiste, jonka tarkoituksena on vaikuttaa paikallisesti

linja /lˈinja/ (n)
nexus
  säännöllisesti liikennöity reitti kahden paikkan välillä, yhteys, liikenneyhteys
  yhteys, viestintäyhteys
līma
  kirjaimilla A–H nimetty šakkilaudan pystysarake. Šakki- tai uhkauslinjana voi olla myös rivi tai diagonaali.

linja-auto /lˈinjaˈauto/ (n)
laophŏrum
  moottoriajoneuvo, joka on tarkoitettu usean ihmisen yhtäaikaiseen kuljettamiseen ja jota käytetään yleisesti joukkoliikenteessä

linko /lˈiŋko/ (n)
funda
  primitiivinen heittoase, jolla singotaan pieniä kiviä, kuulia tai tikkamaisia nuolia

linna /lˈinna/ (n)
castellum
  asuntona tai sotilaallisena suojarakennuksena toimiva rakennus, jonka tärkeimmät osat ovat muurit ja torni
carcer
  vankila

linnoittaa /lˈinnoitːaː/ (n)
corrōborō
  rakentaa alueelle yksi tai useampi linnoitus
  vahvistaa suojarakenteilla

linnoitus /lˈinnoitus/ (n)
arx
  sotilaallinen tukikohta tai suojavarustus, jota suojaavat muurit, vallit tai vastaavat rakennelmat

linnunpelätin /lˈinnumpˌelætɪn/ (n)
terrīculum
  lintujen pelottamiseksi pois viljelyksiltä rakennettu ihmisen muotoinen hahmo tai jonkinlaisia kiiltäviä nauhoja tai levyjä sisältävä laite

linnunpesä /lˈinnumpˌesæ/ (n)
nīdus
  linnun rakentama sija, jossa yleensä munii ja hautoo munansa

linnunpoika /lˈinnumpˌoika/ (n)
pullus
  linnun poikanen sukupuolesta riippumatta

linssi /lˈinssɪ/ (n)
lens
  rokkalinssi, mikä hyvänsä hernekasvien heimon linssien (Lens) sukuun kuuluva laji ja sen ruokana käytettävä siemen, erityisesti kylvövirvilä (Lens culinaris)

lintsata /lˈintsata/ (v)
campana
  jäädä luvatta pois (esim. koulusta)

lintu /lˈintu/ (n)
avis, ales
  lintujen luokkaan (Aves) kuuluva tasalämpöinen muniva selkärankainen eläin, jonka eturaajat ovat kehittyneet siiviksi

lintulauta /lˈintulˌauta/ (n)
Sagina
  lintujen ruokintaan käytettävä teline tai yksinkertainen rakennelma

lintutiede /lˈintutˌiede/ (n)
ornithologia
  lintuja tutkiva eläintieteen haara

liota /lˈiota/ (v)
imbuō
  seisoa vedessä

lipas /lˈipas/ (n)
arca
  pienikokoinen kannellinen laatikko

lippa /lˈipːa/ (n)
cacūmen
  päähineen tai esimerkisi rakennuksen etuosan ohut uloke

lippu /lˈipːu/ (n)
vexillum
  kankainen tunnusmerkki, joka kiinnitetään reunastaan salkoon, ja jota käytetään valtion tai jonkin organisaation symbolina tai signaalinantoon

lipputanko /lˈipːutˌaŋko/ (n)
antenna
  korkea salko johon lippu nostetaan liputettaessa

lipua /lˈipua/ (v)
lābor
  liikkua eteenpäin hitaasti, tasaisesti, liukuen

lisenssi /lˈisenssɪ/ (n)
licentia
  käyttölupa; oikeudenhaltijan lupa hyödyntää tuotetta tai valmistaa siitä kopioita

lisko /lˈisko/ (n)
lacerta
  suomukas, yleensä nelijalkainen matelijoihin kuuluva selkärankainen. Suomessa eläviä liskoja ovat mm. sisilisko ja vaskitsa

lista /lˈista/ (n)
index
  luettelo

listata /lˈistata/ (v)
conscrībō
  laatia lista jstk

lisäksi /lˈisæksɪ/ (adv)
praeterhāc
  lisänä johonkin (lukuun tai määrään)

lisätä /lˈisætæ/ (v)
addere
  tehdä lisäys
accensere
  enentää määrää, kartuttaa tai suurentaa määrää tai arvoa

lisäys /lˈisæys/ (n)
appendix
  lisäämisen tai lisääntymisen tulos; kasvu

lisääminen /lˈisæːmɪnen/ (n)
augmentatio
  määrän kasvattaminen

lisääntyä /lˈisæːntˌyæ/ (v)
augescō
  tulla määrältään suuremmaksi
resēminō
  tuottaa jälkeläisiä

litium /lˈitium/ (n)
lithium
  kevyin alkalimetalleihin kuuluva metallimainen alkuaine

litosfääri /lˈitosfˌæːrɪ/ (n)
lithosphaera
  Maan kuori ja vaipan jähmeä ylin osa

litteä /lˈitːeæ/ (adj)
plānus
  sellainen, joka on muodoltaan ohut; leveähkö, vahvuudeltaan vähäinen, kuin olisi litistynyt

liturgia /lˈiturɡˌia/ (n)
liturgia
  jumalanpalveluskaava, jonka mukaan jumalanpalvelus eräissä kirkkokunnissa toimitetaan

liueta /lˈiueta/ (v)
dissolvō
  kiinteän aineen sekoittumista liuottimeen
duco
  häipyä

liukas /lˈiukas/ (adj)
lūbricus
  sellainen, jossa kitka on pieni

liukua /lˈiukua/ (v)
lābor
  liikkua pinnalla niin, että pysyy koko ajan (ainakin näennäisesti) kiinni pinnassa

liukumäki /lˈiukumˌækɪ/ (n)
lābor
  rakennelma, jota pitkin liu’utaan alas esimerkiksi leikkikentällä

liukuportaat /lˈiukupˌortaːt/ (n)
scalae volubiles
  automaattisesti ylös- tai alaspäin liikkuvat portaat, joissa ei tarvitse itse kävellä

liuottaa /lˈiuotːaː/ (v)
dissolvō
  saattaa aine liukenemaan toiseen

livetä /lˈivetæ/ (v)
indūcula
  luistaa, luiskahtaa; päästä luiskahtamaan, karata otteesta

livistää /lˈivɪstæː/ (v)
lateo
  lähteä nopeasti pakoon

logaritmi /lˈoɡarˌitmɪ/ (n)
logarithmus
  matemaattinen funktio, joka kertoo mihin potenssiin kantaluku on korotettava, jotta saataisiin haluttu luku, eksponenttifunktion käänteisfunktio

logiikka /lˈoɡɪːkːa/ (n)
dialectica
  formaalinen tiede, jonka kohteena ovat käsitteiden yleiset ja muodolliset ominaisuudet ja suhteet, joita kuvaamaan käytetään erityisistä merkeistä koostuvia filosofian ja matematiikan lainalaisuuksia noudattavia formaaleja kieliä

lohduttaa /lˈohdutːaː/ (v)
alloquor
  yrittää parantaa toisen pahaa mieltä esim. halaamalla tai sanomalla jotain mukavaa

lohenpunainen /lˈohempunˌainen/ (adj)
salmō
  väriltään vaaleanpunaisen-oranssi

lohikala /lˈohɪkˌala/ (n)
salmō
  mikä tahansa Salmoniformes-lahkoon kuuluva viuhkaeväisten kalojen laji tai sellaisen yksilö

lohikalat /lˈohɪkalat/ (n)
salmonidae
  yksi viuhkaeväisten kalojen luokkaan kuuluvista lahkoista ()

lohikäärme /lˈohɪkˌæːrme/ (n)
draco
  tarujen siivekäs lisko, joka kykenee syöksemään tulta

lohkare /lˈohkare/ (n)
claudō
  suuri kappale kiveä tai muuta kiinteää materiaalia

lohkeilla /lˈohkeilla/ (v)
rīma
  irrota pinnasta kappaleina vähitellen

lohko /lˈohko/ (n)
circulor
  samassa sarjassa keskenään samassa ryhmässä pelaavat urheilujoukkueet, jotka eivät pelaa saman sarjan toisten ryhmien joukkueiden kanssa
claudō
  tietty määrä dataa, joka voidaan tyypillisesti lukea ja kirjoittaa yhdellä operaatiolla
  sarja lauseita yhdistettynä yhdeksi lauseeksi, koodilohko

lohtu /lˈohtu/ (n)
solacium
  lohduttava asia

loikata /lˈoikata/ (v)
dēscīscō
  paeta ulkomaille valtiosta, etenkin sosialistimaasta, joissa maastamuutto oli rajoitettua

loikka /lˈoikːa/ (n)
circumsilio
  pitkä hyppäävä askel

loinen /lˈoinen/ (n)
parasitus
  Suomessa maaseudun tilattoman köyhälistön edustaja, joka eli toisen tuvassa, saunassa tai muissa tiloissa ja sai pääsääntöisesti elantonsa luontaistuotteina siten kuin isäntä parhaaksi katsoi antaa

loistaa /lˈoistaː/ (v)
antecedo
  heijastaa tai tuottaa valoa
praecellō
  olla todella hyvä

loistava /lˈoistava/ (adj)
lūculentus
  todella hyvä, suurenmoinen
  kirkkaasti valaiseva, hohtava

loistelias /lˈoistelɪas/ (adj)
aureus
  erinomainen, todella hyvä

loistokas /lˈoistokas/ (adj)
gloriosus
  upea, loistava

loitolla /lˈoitolla/ (adv)
a loco
  kaukana, etäällä; poissa (yleensä negatiivisissa yhteyksissä)

loitontajalihas /lˈoitontˌajalɪhas/ (n)
abductor
  lihas, joka liikuttaa raajaa kehon keskiviivasta pois päin

lojaali /lˈojaːlɪ/ (adj)
lēgālis
  uskollinen ja luotettava jollekin (esimerkiksi henkilölle, aatteelle tai organisaatiolle kuten valtiolle)

lokakuu /lˈokakuː/ (n)
october, October
  vuoden kymmenes kuukausi, kuukausi syyskuun ja marraskuun välissä

lokasuoja /lˈokasˌuoja/ (n)
ala
  ajoneuvon rengasta ympäröivä roiskeilta suojaava osa

lokatiivi /lˈokatˌiːvɪ/ (n)
locativus
  joissakin kielissä esiintyvä sijamuoto, joka ilmaisee paikkaa tai sijaintia

loki /lˈokɪ/ (n)
cala
  lokikirja

lokki /lˈokːɪ/ (n)
larus, gavia
  (yleisesti) mikä tahansa lokkien heimoon () kuuluva rantalintujen laji tai sellaisen yksilö

lokum /lˈokum/ (n)
lucumium
  turkkilaisperäinen tomusokerilla päällystetty hillomainen makeinen

loma /lˈoma/ (n)
cessatio
  pitkähkö yhtenäinen lepokausi uurastuksen vastapainona

lomake /lˈomake/ (n)
figura
  painettu liuska tiettyyn tarkoitukseen kerättävien tietojen ilmoittamiseksi

lomakohde /lˈomakˌohde/ (n)
confugio
  suosittu lomaviettopaikka

lomamatka /lˈomamˌatka/ (n)
cessatio
  loma-aikana tehtävä, kauas kotoa suuntautuva matka, jonka tarkoituksena on arjesta irrottautuminen

lomapäivä /lˈomapˌæivæ/ (n)
cessatio
  päivä joka on lomaa

lompakko /lˈompakːo/ (n)
bursa
  rahalompakko, nahkasta tai kankaasta valmistettu, mukana kannettava, litteä, yleensä monilokeroinen säilytystila seteleille, pienelle määrälle kolikoita ja luottokorteille sekä joillekin henkilökohtaisille papereille

lonkka /lˈoŋkːa/ (n)
coxa
  nivel reiden ja lantion välissä

lonkkaluu /lˈoŋkːaluː/ (n)
os coxae
  ihmisen parillinen luu, joka muodostuu kolmesta osasta: suoliluusta, istuinluusta ja häpyluusta; jokaisella yksilöllä on kaksi lonkkaluuta, jotka ovat merkittävä osa lantiota

lonkkanivel /lˈoŋkːanɪvel/ (n)
coxa
  lonkkaluun muodostaman lonkkamaljan, ja reisiluun pään muodostama pallonivel

lontoolainen /lˈontoːlˌainen/ (adj)
Londinum
  Lontoosta peräisin oleva tai Lontooseen liittyvä

looginen /lˈoːɡɪnen/ (adj)
dialecticus
  logiikan mukainen, johdonmukainen

loosi /lˈoːsɪ/ (n)
dēversor
  osasto, aitio

lopettaa /lˈopetːaː/ (v)
finem habeo
  tehdä valmiiksi, suorittaa loppuun, saattaa loppuun
absisto
  lakata tekemästä; keskeyttää, lakkauttaa jonkin toiminta
caedere
  tappaa sairas, loukkaantunut eläin

loppiainen /lˈopːɪˌainen/ (n)
Epiphania
  joulunajan juhlista viimeisenä, 6. tammikuuta vietettävä kirkollinen juhlapäivä

loppu /lˈopːu/ (n)
finis
  viimeiset vaiheet
reliquum
  jäljellä oleva osa, jäännös

loppua /lˈopːua/ (v)
finem habeo
  päättyä, tulla tai päästä loppuunsa

loppukilpailu /lˈopːukˌilpailu/ (n)
finale
  useasta osasta koostuvan kilpailun viimeinen osa, jossa ratkaistaan kilpailun voittaja

lopputulos /lˈopːutulos/ (n)
effectus
  se mihin jokin tekeminen päättyy; tulos; lopputulema

lordi /lˈordɪ/ (n)
dominus
  Britanniassa käytetty ylhäisaatelista asemaa ilmaiseva arvonimi.

lotto /lˈotːo/ (n)
sortītiō
  onnenpeli, jossa yritetään arvata numeroriviä

louferi /lˈouferɪ/ (n)
cessātor
  eräs miesten paulaton matala kenkä

louhinta /lˈouhɪnta/ (n)
destructio
  (kaivannaiset) kiinteän maa-aineksen irrottaminen kappaleina maaperästä, erityisesti kiven irrottaminen kalliosta

louhos /lˈouhos/ (n)
lapicīdīnae
  paikka, jossa kiveä louhitaan

loukata /lˈoukata/ (v)
noxia
  satuttaa itsensä (fyysisesti)
offendō
  satuttaa jotakuta toista (henkisesti)
violō
  loukata jonkun oikeuksia johonkin

lounas /lˈounas/ (n)
prandium
  aamupäivällä tai keskipäivällä nautittu ruoka

lounastaa /lˈounastaː/ (v)
prandeō
  syödä lounasta

luento /lˈuento/ (n)
collatio
  opetustarkoituksessa pidettävä esitelmä, yliopiston oppitunti

luentosali /lˈuentˌosalɪ/ (n)
auditorium
  sali, jossa voidaan luennoida yleisölle; auditorio

luetella /lˈuetella/ (v)
enumerare
  lukea ääneen tai kirjallisesti mainita luettelosta

luettelo /lˈuetːˌelo/ (n)
caudex
  kirjoitus, jossa mainitaan toisiinsa liittyviä asioita

luetteloida /lˈuetːelˌoida/ (v)
index
  tehdä luettelo

luhta /lˈuhta/ (n)
palūs
  tulvavaikutteinen suo, joka sijaitsee vesistön läheisyydessä

luikas /lwˈikas/ (adj)
lūbricus
  (murretta) liukas

luinen /lwˈinen/ (adj)
osseus
  luuta sisältävä

luja /lˈuja/ (adj)
solidus
  kestävä
pervicax
  vahvatahtoinen, vankkumaton

lujittaa /lˈujɪtːaː/ (v)
animo
  tehdä lujemmaksi, kestävämmäksi

lukea /lˈukea/ (v)
legere, lego
  esittää ääneen tekstistä tai ulkomuistista

lukeminen /lˈukemɪnen/ (n)
lectiō
  kirjoituksen tulkitseminen mielleyhtyminä

lukija /lˈukɪja/ (n)
lector
  ihminen, joka lukee
  laite tai ohjelma, joka lukee tietoa

lukio /lˈukɪo/ (n)
gymnasium
  Suomen koulutusjärjestelmän vapaaehtoinen oppilaitos, joka antaa yleissivistystä ja valmiudet aloittaa opinnot korkea-asteella

lukita /lˈukɪta/ (v)
claudor
  laittaa lukolla kiinni, sulkea pääsy jhk, salvata

lukitus /lˈukɪtus/ (n)
claudor
  lukitseminen; lukitsemisjärjestelmä

lukkari /lˈukːarɪ/ (n)
sēcrētārius
  kirkon vanha ammattinimike kellojen soittajalle

lukko /lˈukːo/ (n)
claustra
  ovessa oleva laite tai mekanismi, joka estää pääsyn johonkin ilman avainta tai muuta keinoa avata ovi
  piilukko

lukkoseppä /lˈukːosˌepːæ/ (n)
ferrarius
  ammatinharjoittaja, joka rakentaa, huoltaa, asentaa ja avaa lukkoja

luku /lˈuku/ (n)
numerus
  numeroista koostuva määrän kertova esitys
  osa joihin kirjan teksti on jaettu

lukumäärä /lˈukumˌæːræ/ (n)
numerus
  luettu eli laskettu määrä, lukuun perustuva tai lukuna ilmaistu paljous

lukutaidoton /lˈukutˌaidoton/ (adj)
illitteratus
  sellainen, jolla ei ole lukutaitoa

lukuteoria /lˈukutˌeorˌia/ (n)
theōria numerōrum
  lukuja tutkiva matematiikan osa-alue, joka on perinteisesti keskittynyt erityisesti luonnollisiin lukuihin ja niiden jaollisuuteen

lukuun ottamatta /lˈukuːn ˈotːamˌatːa/ (adv)
praeter
  laskematta mukaan

lumi /lˈumɪ/ (n)
nix
  veden härmistynyt olomuoto, jäätyneestä vedestä muodostunutta kiinteää kiteistä valkoista ainetta

lumihiutale /lˈumɪhˌiutale/ (n)
nivis pluma
  jäätyneen veden muodostama kuusikulmainen kide, jotka satavat ja kerääntyvät maassa lumeksi

lumikko /lˈumɪkːo/ (n)
mūstēla
  () elintavoiltaan kärppää muistuttava näätäeläin. Euroopassa elää kaksi kokonsa ja ulkonäkönsä puolesta toisistaan eroavaa alalajia.

lumimyrsky /lˈumɪmˌyrsky/ (n)
nigor
  myrsky johon liittyy lumisade ja lumen nousu ilmaan

lumipallo /lˈumɪpˌallo/ (n)
viburnum
  lumesta tehty pallo

lumisade /lˈumɪsˌade/ (n)
casus
  sade, joka laskeutuu lumena
nix
  television ruudussa näkyvä valkoinen kohina

lumivalkoinen /lˈumɪvˌalkoinen/ (adj)
niveus
  vitivalkoinen, täysin valkoinen

lumme /lˈumme/ (n)
ciboria
  joukko lumpeitten () sukuun kuuluva vedessä eläviä kasveja

lumo /lˈumo/ (n)
lepos
  (mytologia) taika tai yliluonnollinen voima, joka uskomuksien mukaan voi hallita ihmistä
  (ydinfysiikka) yhdelle kvarkityypille annettu nimitys

lumous /lˈumous/ (n)
fascinum
  taika, jonka tekijä alistaa toisen persoonan hallintaansa lumoamalla

lunastus /lˈunastus/ (n)
redemptiō
  toimituskirjoista perittävä maksu, sportteli

lunnaat /lˈunnaːt/ (n)
pretium
  jonkun vapauttamisesta vaadittava hinta

luntata /lˈuntata/ (v)
fraudō
  huijata jossakin kokeessa tai testissä esim. käyttämällä kiellettyjä apuneuvoja kuten sanakirjaa, laskinta, puhelinta, naapurin paperia yms.

lunttu /lˈuntːu/ (n)
lupa
  huora

luoda /lˈuoda/ (v)
creare
  tuottaa jotakin uutta ja omaperäistä

luodata /lˈuodata/ (v)
cano
  tutkia veden syvyyttä tai pohjanmuotoja

luoja /lˈuoja/ (n)
conditor
  henkilö, joka saa aikaan ja tuottaa uutta ja omaperäistä

luokitella /lˈuokɪtella/ (v)
discribō
  asettaa jokin johonkin luokitteluun
circulor
  jakaa aineisto luokkiin matemaattisesti, tavallisesti tasavälisesti jonkin suureen mukaan

luokka /lˈuokːa/ (n)
categoria
  ryhmä, johon luokiteltava asia tai esine asetetaan samankaltaisten joukkoon
classis
  laatuaste, laatu
  tieteellisen luokittelun taso lahkon ja kaaren (kasvitieteessä) tai pääjakson (eläintieteessä) välissä (classis)
schola
  koulussa samassa vaiheessa olevien oppilaiden opetusryhmä

luokkahuone /lˈuokːahˌuone/ (n)
aula magna
  luokka, huonetila, jossa opetus tapahtuu koulussa

luola /lˈuola/ (n)
caverna
  maan alla tai kallion sisällä oleva syvä onkalo

luomi /lˈuomɪ/ (n)
naevus
  tumma, joskus kohollaan oleva, yleensä hernettä pienempi epämuodostuma ihmisen iholla

luomisoppi /lˈuomɪsˌopːɪ/ (n)
creationismus
  oppi, jonka mukaan kaikkeus ja sen elolliset olennot ovat syntyneet luomistapahtumassa

luonne /lˈuonne/ (n)
natura
  jonkun henkiset ominaispiirteet

luonnollinen /lˈuonnollɪnen/ (adj)
nātūrālis
  joka on sopusoinnussa luonnon kanssa

luonnollisesti /lˈuonnollɪsˌestɪ/ (adv)
quippe
  luonnollisella tavalla

luonnonfilosofia /lˈuonnonfˌilosˌofɪa/ (n)
philosophia naturalis, scientia naturalis
  filosofian osa-alue, joka tarkasteli luonnonilmiöitä

luonnontiede /lˈuonnontˌiede/ (n)
historia naturalis
  luontoa, sen ilmiöitä tutkiva, ja niitä selittämään pyrkivä tiede

luonnonvarainen /lˈuonnonvarˌainen/ (adj)
crudelis
  (eläimestä, kasvista) sellainen, joka elää luonnossa vastakohtana vankeudessa elävälle, tarhatulle tai kotieläimelle

luonnos /lˈuonnos/ (n)
informatio
  taideteoksen, kirjoituksen tms. (nopeasti tehty) suunnitelma, hahmotelma

luonto /lˈuonto/ (n)
natura
  maapallolla kaikki, mikä ei ole ihmisen rakentamaa tai järjestelemää

luontokappale /lˈuontokˌapːale/ (n)
res creata
  eläin, elävä olento

luopua /lˈuopua/ (v)
relinquō
  antaa pois jotakin, jonka omistaa; jättää jotakin, jonka haluaisi omistaa; jättää virka tai asema; lopettaa jonkin tekeminen, tavoittelu

luostari /lˈuostarɪ/ (n)
monasterium
  ulkopuolisilta lähes suljettu rakennus tai rakennusryhmä, missä miespuoliset munkit tai naispuoliset nunnat elävät luostarisäännön alaisina

luostarikirkko /lˈuostarɪkˌirkːo/ (n)
abbatia
  luostarin yhteydessä oleva kirkko

luotain /lˈuotain/ (n)
mēlōtris
  syvyyden luotaukseen merenkulussa käytettävä, alkeellisimmillaan narusta ja painosta muodostuva laite

luotettava /lˈuotetːˌava/ (adj)
fīdus
  sellainen, johon voi luottaa

luoti /lˈuotɪ/ (n)
glans
  käsiaseen tai konetuliaseen patruunaan sijoitettu heite, joka ammutaan kohteeseen

luotilanka /lˈuotɪlˌaŋka/ (n)
perpendiculum
  lanka ja sen päähän ripustettu säännöllisen muotoinen, yleensä teräväkärkinen paino; työkalu jonka avulla määritellään pystylinjoja

luotsata /lˈuotsata/ (v)
gubernātor
  ohjata alukset turvallisesti avomereltä satamiin ja niistä ulos

luotsi /lˈuotsɪ/ (n)
gubernātor
  merikapteenin tutkinnon suorittanut henkilö, joka ohjaa ja opastaa aluksia vaikeakulkuisten ja vaarallisten väylien läpi

luottaa /lˈuotːaː/ (v)
confido
  uskoa että joku tai jokin ei petä tai huijaa

luottamus /lˈuotːamus/ (n)
fīdūcia
  se asian tila, että luottaa jkh/jhk

luottokortti /lˈuotːokˌortːɪ/ (n)
tessera crediticia
  jonkin rahoituslaitoksen myöntämä maksukortti, jolla voi ostaa luotolla tiliehtojen mukaisesti

luova /lˈuova/ (adj)
ingeniosus
  sellainen, jolla on luovuutta; joka kykenee luomaan tai keksimään uutta

luovuttaa /lˈuovutːaː/ (v)
trādō
  antaa jotakin jonkun hallintaan
dēdō
  antaa periksi

luovutus /lˈuovutus/ (n)
abdicātiō
  epätoivoisessa tilanteessa on tehty pelin lopetus

lupa /lˈupa/ (n)
concessus
  suostumus

lupaus /lˈupaus/ (n)
promissio
  sitoumuksen tai vakuutuksen ilmaus

lurjus /lˈurjus/ (n)
furcifer
  vintiö, veijari, keppostelija
scelesta
  ilkiö, heittiö, retku, ryökäle

lusikka /lˈusɪkːa/ (n)
ligula
  löysän tai nestemäisen ruoan nauttimiseen tai sekoittamiseen tarkoitettu ruokailuväline

lutetium /lˈutetium/ (n)
lutetium
  eräs alkuaine

lutikka /lˈutɪkːa/ (n)
cīmex
  mikä tahansa lutikoiden heimoon () kuuluva luteiden laji tai sellaisen yksilö
  erityisesti seinälude ()

lutka /lˈutka/ (n)
moecha
  horo; seksuaalisesti hyvin aktiivinen nainen, joka harrastaa irtosuhteita

luu /lˈuː/ (n)
os, ossum
  (anatomia) kalkkinen selkärankaisen eläimen sisäisen tukirangan eli luurangon osa

luulla /lˈuːlla/ (v)
censeo
  kuvitella jotakin, joka ei välttämättä pidä paikkaansa, uskoa tietävänsä

luultavasti /lˈuːltavˌastɪ/ (adv)
fortasse
  oletettavasti, arvatenkin, uskottavasti

luumu /lˈuːmu/ (n)
prunum
  mikä tahansa luumujen alasukuun () kuuluva -suvun puulaji tai sellaisen yksilö tai hedelmä
prunus
  mikä tahansa -hedelmäpuun alalaji tai sellaisen yksilö tai hedelmä

luunmurtuma /lˈuːnmurtˌuma/ (n)
cele
  luun murtuminen; murtunut kohta

luuranko /lˈuːraŋko/ (n)
ossum
  selkärankaisen luinen tukiranka

luuta /lˈuːta/ (n)
virga
  yl. varrellinen varvuista kimpuksi koottu lakaisuväline

luutnantti /lˈuːtnantːɪ/ (n)
legatus
  vänrikin ja yliluutnantin arvojen väliin sijoittuva sotilasarvo; sellaisen arvon haltija

luuttu /lˈuːtːu/ (n)
barbitos
  keskiajalta lähtien Euroopassa käytetty kielisoitin

luuydin /lˈuːydɪn/ (n)
medulla
  suurimpien luiden sisällä ontelossa oleva pehmeä kudos, joka ei ole kovaa luuta

luvallinen /lˈuvallɪnen/ (adj)
licitus
  asia, johon on lupa

luvata /lˈuvata/ (v)
promittere
  vakuuttaa, että jokin tulee tapahtumaan, antaa vakuutus, lupaus jostakin, joka tulee tapahtumaan

luxemburg /lˈuksemburɡ/ (n)
lingua Luxemburgica
  indoeurooppalaiseen kielikuntaan kuuluva germaaninen kieli, jota puhutaan Luxemburgissa ja osassa Belgiaa, Ranskaa ja Saksaa (kielitunnus: lb; sanalista)

lyhde /lˈyhde/ (n)
garba
  ennen leikkuupuimureiden aikaa elonkorjuussa leikatusta viljasta valmistettu sylin täysi kimppu, jotka kasataan kuhilaiksi pellolle viljan kuivatusta ja alkusäilytystä varten ennen puintia

lyhenne /lˈyhenne/ (n)
abbreviātiō
  lyhennetty versio jostakin sanasta

lyhennelmä /lˈyhennˌelmæ/ (n)
breviārium
  lyhennetty versio tekstistä, jossain ilmestyneestä artikkelista tai fiktiosta

lyhennesana /lˈyhennˌesana/ (n)
acronimus
  Alkuperäisen sanan tai sanojen osista koostettu sana, jota käytetään tavallisten sanojen tapaan. Lyhennesana voi olla typistesana, kirjainsana tai koostesana.

lyhentää /lˈyhentæː/ (v)
abbreviō
  tehdä lyhyemmäksi

lyhetä /lˈyhetæ/ (v)
abbreviō
  muuttua lyhye(mmä)ksi

lyhty /lˈyhty/ (n)
lanterna
  laite, joka tuottaa valoa yleensä polttamalla polttoainetta

lyhyesti /lˈyhyˌestɪ/ (adv)
brevī
  lyhyessä muodossa, lyhyessä ajassa, lyhyellä tavalla

lyhyt /lˈyhyt/ (adj)
brevis
  sellainen, joka on pituudeltaan vähäinen, pituussuunnassa pieni

lyijy /lˈyijy/ (n)
plumbum
  metallinen aine, kemiallinen merkki Pb

lyijykynä /lˈyijykˌynæ/ (n)
plumbum
  kirjoitus- tai piirustusväline, jossa on kiinteä puiseen kuoreen tai täytekynään sijoitettu grafiitti- ja savitäyte

lykätä /lˈykætæ/ (v)
pello
  työntää

lymytä /lˈymytæ/ (v)
abscondō
  piileksiä, piileskellä

lynkkysuoli /lˈyŋkːysˌuolɪ/ (n)
colon
  paksusuolen keskimmäinen osa

lypsää /lˈypsæː/ (v)
mulgere
  ottaa maitoa lehmän tai muun lypsykarjan utareista

lysähtää /lˈysæhtæː/ (v)
prōlābor
  menettää jäntevyys tai tukeva rakenne ja pudota kasaksi

lyttäys /lˈytːæys/ (n)
patina
  murskaava arvostelu

lyyhistyä /lˈyːhɪstˌyæ/ (v)
prōlābor
  painua kasaan, lysähtää kokoon

lyyra /lˈyːra/ (n)
lyra
  antiikin Kreikassa runonlausunnan säestämiseen käytetty kielisoitin

lyödä /lˈyødæ/ (v)
battuere
  iskeä kerran
  valmistaa metallirahaa
capere
  tehdä siirto, joka oikeuttaa poistamaan vastustajan nappulan ja sijoittamaan oman nappulansa sen paikalle
tundō
  voittaa kilpailussa tai taistelussa
  (sydämestä) pumpata verta säännöllisellä supistumisliikkeellä, sykkiä

lyödä lyttyyn /lˈyødæ lˈytːyːn/ (v)
sperno
  torjua täysin, tyrmätä
plānus
  litistää lyömällä

lyödä vetoa /lˈyødæ vˈetoa/ (v)
sponsiō
  sopia maksavansa rahalla tai muulla omaisuudella, jos ennustaa tulevaisuuden väärin, ja saavansa saman summan rahaa tai muuta omaisuutta, jos arvaa tulevaisuuden oikein

lyönti /lˈyøntɪ/ (n)
plāga
  yksittäinen isku, sivallus
capiō
  siirto, jossa oma nappula siirretään vastustajan miehittämään ruutuun ja vastustajan nappula poistetaan laudalta

lähde /lˈæhde/ (n)
fons
  paikka, jossa valuu pohjavettä maasta, maan pintaan avautuvasta vesisuonesta, vesilähde
  paikka, jossa nestettä tai kaasua työntyy ulos maasta
  paikka tai kappale, josta jokin aine, säteily, energia jne. on peräisin
  tiedon tms. alkuperä
orīgō
  kanavatransistorin elektrodi, josta varauksenkuljettajat kulkeutuvat kanavaan

lähdekoodi /lˈæhdekˌoːdɪ/ (n)
fōns
  (ohjelmointi) tekstitiedosto, joka on tarkoitettu käännettäväksi ohjelmointikielen kääntäjällä

läheinen /lˈæheinen/ (adj)
propinquus
  lähellä sijaitseva

lähelle /lˈæhelle/ (adv)
circa
  melkein liki, lähipiirin keskipisteen tuntumaan

lähellä /lˈæhellæ/ (adv)
propinquus
  lyhyen matkan tai ajan päässä
amo
  samankaltaisesta tai yhteenkuuluvasta
fere
  hyvin mahdollisesti tai melkein tapahtuvasta

lähentely /lˈæhentˌely/ (n)
accessus
  pyrkiminen seksuaalisesti lähemmäs, erityisesti koskettelemalla

lähentää /lˈæhentæː/ (v)
ferō
  tuoda lähemmäksi

lähes /lˈæhes/ (adv)
paene
  melkein, miltei, likipitäen

lähestyminen /lˈæhestˌymɪnen/ (n)
accessus
  lähestyä-verbistä muodostettu teonnimi

lähestymistapa /lˈæhestymˌistapa/ (n)
accessus
  tapa jolla ongelman ratkaisuun lähdetään tai asiaa tarkastellaan

lähestyä /lˈæhestˌyæ/ (v)
accēdō
  tulla lähemmäksi jjkta/jtak

lähetti /lˈæhetːɪ/ (n)
cursor
  viestejä, esim. kirjeitä ja muita lähetyksiä perille kuljettava henkilö
episcopa
  shakkinappula (♝ tai ♗), joka liikkuu shakkilaudalla joko mustia tai valkoisia diagonaaleja pitkin

lähettiläs /lˈæhetːɪlæs/ (n)
emissarius
  toisen arvoluokan diplomaatti, tavallisesti lähetystön päällikkö

lähettää /lˈæhetːæː/ (v)
mitto
  panna joku matkaan (johonkin muualle)

lähetys /lˈæhetys/ (n)
commeatus
  lähetetty esine tai materia
transmissio
  ohjelmien julkaisu julkisessa (suoratoisto-) verkossa siten, että ne ovat vastaanotettavissa; lähetetty ohjelma
expeditio
  eräiden uskontojen harjoittamiseen liittyvä toimi, jossa julistetaan sanaa niille, jotka eivät sitä tunne, lähetystyö

lähetystyö /lˈæhetˌystyø/ (n)
expeditio
  oman uskonnon taikka uskonnolliseksi luokiteltavan näkemyksen tai kokemuksen levittäminen tai tarjoaminen toisille

lähimmäinen /lˈæhɪmmˌæinen/ (n)
vicinor
  (uskonnollinen) läheinen ihminen, oman kansan jäsen, ystävä

lähistö /lˈæhɪstø/ (n)
vicinitas
  jotakin välittömästi ympäröivä alue; lähialue

lähiö /lˈæhɪø/ (n)
suburbium
  kaupungin laidalle rakennettu asuinalue

lähteä /lˈæhteæ/ (v)
abambulo
  alkaa mennä; mennä pois, poistua
  kuolla, poistua keskuudestamme
abaetere
  mennä johonkin (niin että korostetaan eroa aiempaan tilanteeseen)

läikkä /lˈæikːæ/ (n)
conspicor
  läiskä

läikyttää /lˈæikytːæː/ (v)
divulgo
  saada läikkymään

läimäysäänne /lˈæimæysˌæːnne/ (n)
lacinia
  konsonanttiäänne, jota äännettäessä kieli taakse taivutetusta asennosta ojentuessaan lyö nopeasti hammasvalliia

läksy /lˈæksy/ (n)
pensum
  koulusta annettu kotitehtävä

läkähtyä /lˈækæhtˌyæ/ (v)
suffōcō
  nääntyä kuumuuteen

lämmin /lˈæmmɪn/ (adj)
calidus
  sellainen, jonka lämpötila on tavanomaista korkeampi tai pysyvästi korkeahko ja tuntuu monista aistittuna sopivalta tai miellyttävältä

lämmittää /lˈæmmɪtːæː/ (v)
calefacio
  tehdä lämpimäksi; säteillä lämpöä

lämpö /lˈæmpø/ (n)
calor
  aineen atomien ja molekyylien lämpöliikkeeseen perustuva energiamuoto, lämpöenergia
  lämpötilaa nostava energia, jonka syntyy tai kuluu jossakin reaktiossa tai olomuodon muutoksessa

lämpömittari /lˈæmpømˌitːarɪ/ (n)
thermometrum
  laite, jolla mitataan lämpötiloja

lämpötila /lˈæmpøtˌila/ (n)
temperatura
  (fysiikka) termodynaaminen suure, lämpöliikkeen voimakkuutta vastaava kappaleen tai aineen ominaisuus, joka kertoo kuinka kuuma tai kylmä jokin on

länget /lˈæŋŋet/ (n)
collare
  kahdesta puisesta puolikaaresta koostuva vetovaljaiden osa, joka puetaan eläimen kaulalle, ja jota vasten nojaamalla eläin saa kuorman liikkeelle

länsi /lˈænsɪ/ (n)
occidens, occasus
  pääilmansuunta etelän ja pohjoisen välissä , etelästä 90 astetta myötäpäivään pohjoisella pallonpuoliskolla

läntinen /lˈæntɪnen/ (adj)
occidentalis
  sellainen, joka sijaitsee lännessä, lännessä oleva tai lännestä tuleva; läntiseen maailmaan liittyvä tai sieltä peräisin oleva

läpi /lˈæpɪ/ (adv)
per
  lävitse

läpi /lˈæpɪ/ (n)
apertūra
  reikä

läpimeno /lˈæpɪmˌeno/ (n)
iter
  se, että jk esitys, suunnitelma tms. hyväksytään

läpimitta /lˈæpɪmˌitːa/ (n)
line
  kuvion tai kappaleen, tai tämän poikkileikkauspinnan, halkaisijan pituus

läpimätä /lˈæpɪmˌætæ/ (adj)
corrumpō
  täysin mätä

läpinäkyvä /lˈæpɪnˌækyvæ/ (adj)
pellūcidus
  (optiikka) sellainen materiaali, jonka läpi ihminen näkee, koska valo läpäisee sen erinomaisesti

läppä /lˈæpːæ/ (n)
lacinia
  esine, jonka tarkoitus on estää aineen liike tai virtaus, tyypillisesti ohuehko levy putkessa tai kanavassa

läpäistä /lˈæpæistæ/ (v)
peragrō
  kulkea jonkin lävitse
intrō
  puhkaista
praetereo
  tulla hyväksytyksi kokeessa tai testissä

läsnä /lˈæsnæ/ (adv)
praesens
  luona

läsnä oleva /lˈæsnæ ˈoleva/ (adj)
condono
  sellainen, joka tai mikä on läsnä; mukana oleva, paikalla oleva

läsnäolo /lˈæsnæˌolo/ (n)
praesentia
  oleminen paikalla jossain

lätinä /lˈætɪnæ/ (n)
garriō
  turhanpäiväinen puhe, jaarittelu

lättäjalkainen /lˈætːæjˌalkainen/ (adj)
plancus
  sellainen, jolla on lättäjalat tai -jalka

lävikkö /lˈævɪkːø/ (n)
cōlum
  maljanmuotoinen astia, jossa on reikiä pohjassa; käytetään mm. vihannesten huuhtelemiseen ja pastan valuttamiseen

lävistys /lˈævɪstys/ (n)
strīdulus
  jollakin lävistäminen
  kehoon tehty reikä, jotta koru voidaan kiinnittää

lävistäjä /lˈævɪstˌæjæ/ (n)
diagonalis
  tasokuvion etäisimmät pisteet yhdistävä jana

lääke /lˈæːke/ (n)
medicīna
  ihmisen tai eläinten elimistössä sairautta tai sen oireita parantava tai elintoimintoja muuttava, Suomessa lääkelain säädösten mukainen, aine tai valmiste

lääketiede /lˈæːketˌiede/ (n)
medicina
  terveyden ylläpitämisen ja palauttamisen hoitomenetelmien ja lääkkeiden vaikutusten tieteellinen tutkimus; jakautuu lukuisiin osa-alueisiin

lääkitys /lˈæːkɪtys/ (n)
medicāmen
  henkilön käyttämät lääkkeet kokonaisuutena

lääkäri /lˈæːkærɪ/ (n)
medicus, clinicus
  ihmisten sairauksia tunnistava ja hoitava, siihen koulutuksen saanut ja lääketieteen lisensiaatin tutkinnon suorittanut terveysammattilainen

lörpötellä /lˈørpøtellæ/ (v)
garriō
  puhua tyhjänpäiväisiä, toisia häiriten, pulista, hölöttää

lörpöttää /lˈørpøtːæː/ (v)
garriō
  puhua paljon, yleensä tyhjänpäiväisiä

löydös /lˈøydøs/ (n)
inventus
  lääketieteellisessä tutkimuksessa tai seulonnassa havaittu tutkimusobjekti ja siitä tehty analyysi
  arkeologisissa kaivauksissa tai sattumalta havaittu arkeologisesti kiinnostava kohde selvitettäväksi
  irtonaisista kappaleista tai kaivauksista saadusta mateiaalista tehty mielenkiintoinen havainto, joka saattaa johtaa esiintymän jäjille

löyhkä /lˈøyhkæ/ (n)
foetor
  voimakas paha haju

löyhkätä /lˈøyhkætæ/ (v)
foeteō
  lemuta, haista pahalle

löyhtyä /lˈøyhtyæ/ (v)
labefacio
  päästä löyhemmälle

löysentää /lˈøysentæː/ (v)
relaxō
  tehdä löysemmäksi

löysä /lˈøysæ/ (adj)
solūtus
  joka sisältää runsaasti nestettä, viskositeetiltaan pieni

löysätä /lˈøysætæ/ (v)
labefacio
  tehdä löys(emm)äksi

löytää /lˈøytæː/ (v)
invenire
  nähdä jokin esine tai asia, joka on ollut kadoksissa tai jota on muuten kaivannut
invenio
  keksiä, havaita, huomata jokin uusia asia tai teoria

löytö /lˈøytø/ (n)
inventio
  löydetty asia

löytöretki /lˈøytørˌetkɪ/ (n)
expedītiō
  matka ennalta tuntemattomaan paikkaan

maa /mˈaː/ (n)
terra
  maapallon kiinteä pinta; kuiva maa veden tai ilman vastakohtana
  aine, josta maa koostuu; maa-aines; multa
  alue, joka on jonkun omistuksen kohteena tai jota käytetään viljelykseen tai hyödynnetään muuten
  valtio

maagi /mˈaːɡɪ/ (n)
magus, mage
  (mytologia) tietäjä, taikuri

maahantunkeutuminen /mˈaːhantˌuŋkeutˌumɪnen/ (n)
incursiō
  invaasio, hyökkäys

maahantuonti /mˈaːhantˌuontɪ/ (n)
invectio
  tavaroiden tai palveluiden ostoa ja tuontia ulkomailta

maaherra /mˈaːherra/ (n)
gubernātor
  läänin ylin hallintoviranomainen, lääninhallituksen päällikkö

maailma /mˈaːɪlma/ (n)
mundus
  planeetta Maa

maailmankaikkeus /mˈaːɪlmˌaŋkaikːeus/ (n)
universum
  kaikki olevainen

maailmankausi /mˈaːɪlmˌaŋkausɪ/ (n)
aetas
  geologisen ajanlaskun kymmeniä tai satoja miljoonia vuosia käsittävä taso. Maailmankaudet muodostavat aionin ja jakaantuvat kausiin

maailmanpalo /mˈaːɪlmˌampalo/ (n)
exustiō
  maailmansota

maakaasu /mˈaːkaːsu/ (n)
gasium naturale
  tavallisesti lähes kokonaan metaanista koostuva fossiilinen polttoaine, joka on syntynyt ajan saatossa anaerobisen toiminnan myötä maaperässä

maakotka /mˈaːkotka/ (n)
Aquila chrysaetos
  () haukkojen heimoon kuuluva kookas päiväpetolintu, Yleisväriltään ruskea lintu, jonka siipien kärkiväli saattaa ylittää kaksi metriä.

maakreivi /mˈaːkreivɪ/ (n)
comes prīncipālis
  lähinnä kreivin tai markiisin arvonimi Pyhässä saksalais-roomalaisessa keisarikunnassa; joskus vaaliruhtinas

maakunta /mˈaːkunta/ (n)
provincia
  historiallisesti tai kansatieteellisesti yhtenäinen valtion osa

maakuoppa /mˈaːkuopːa/ (n)
fovea
  maahan kaivettu kuoppa

maalainen /mˈaːlainen/ (adj)
ruralis
  maaseudulle ominainen

maalaisjuntti /mˈaːlaisjˌuntːɪ/ (n)
petrō
  maaseudun asukkaasta, varsinkin maatalousväestöön kuuluvasta käytetty nimittelysana

maalaismainen /mˈaːlaismˌainen/ (adj)
agrestis
  maalais-, maaseudun tapoja ja kulttuuria mukaileva

maalaji /mˈaːlajɪ/ (n)
foedō
  (geologia) maaperän syntytavan mukaista koostumusta kuvaava luokittelu

maalari /mˈaːlarɪ/ (n)
pictor
  ammattihenkilö, joka maalaa

maalata /mˈaːlata/ (v)
pingō
  levittää jnk pinnan päälle maalia
  tehdä maalaus

maalaus /mˈaːlaus/ (n)
pictura
  taidemaalarin maalaamalla tekemä taideteos
  maalaamalla tehty pinnoite; maalaajan työpanos, maalaustyö, missä tehdään yleensä värillinen päällyste halutun ulkonäön ja suojauksen aikaansaamiseksi

maalaustaide /mˈaːlaustˌaide/ (n)
pictura
  (kuvataide) taidemuoto, missä taideteokset syntyvät taiteilijan tekeminä maalaamalla

maalausteline /mˈaːlaustˌelɪne/ (n)
vara
  taidemaalarin apuväline, joka pitää kankaan tukevasti paikallaan maalaamisen aikana

maali /mˈaːlɪ/ (n)
pigmentum
  pinnoitukseen käytettävä aine, joka suojaa pintaa ja muuttaa sen väriä

maaliskuu /mˈaːlɪskuː/ (n)
Martius, maret
  vuoden kolmas kuukausi, kuukausi helmikuun ja huhtikuun välissä

maalitaulu /mˈaːlɪtˌaulu/ (n)
scopus
  ammunnassa taulu, johon yritetään osua

maalivahti /mˈaːlɪvˌahtɪ/ (n)
custos
  joidenkin joukkuelajien pelaaja, jonka tehtävänä on puolustaa omalla maalilla pyrkien estämään pelivälineen pääsy omaan maaliin

maallikkoveli /mˈaːllɪkːˌovelɪ/ (n)
frater
  papiksi vihkimätön munkki

maanalainen /mˈaːnalˌainen/ (adj)
subterrāneus
  maanpinnan alainen, sellainen, joka on maan alla, maan alla sijaitseva tai elävä

maanantai /mˈaːnantai/ (n)
dies Lunae, dies lunae
  viikon ensimmäinen päivä Euroopassa ja ISO 8601 -standardia noudattavissa järjestelmissä, viikonpäivä sunnuntain ja tiistain välissä

maanjäristys /mˈaːnjærˌistys/ (n)
terrae motus, tremor
  maan kallioperän tärähtely, joka on voimakkaana haitallista ihmisille ja rakennuksille

maankuori /mˈaːŋkuorɪ/ (n)
crusta
  Maan vaippaa ympäröivä kiinteä kivikerros, joka on jakautunut litosfäärilaattoihin

maanmittari /mˈaːnmɪtːˌarɪ/ (n)
agrimensor
  henkilö, joka suorittaa maamittauksia tai jolla on alan koulutus

maannos /mˈaːnnos/ (n)
humus
  maankuoren uloin, parin metrin vahvuinen pintakerros, jossa tapahtuu elollisia ja elottomia muutoksia

maanpetos /mˈaːmpetos/ (n)
perduellio
  valtion turvallisuuteen tai muihin etuihin kohdistuva rikos; sotiminen kotimaataan vastaan tai vakoilu vieraan valtion hyväksi

maantie /mˈaːntie/ (n)
iter
  tieliikennettä varten tehty yleensä valtion omistama yleinen tie

maantiede /mˈaːntiede/ (n)
géografi, geographia
  Maan pintaa ja sen ilmiöitä tutkiva tiede; geografia

maantierosvo /mˈaːntierˌosvo/ (n)
latrunculus
  maantien varrella ohikulkijoita vaaniva ja ryöstävä varas

maantieteellinen /mˈaːntietˌeːllɪnen/ (adj)
geographicus
  sellainen, joka liittyy maantieteeseen, maantieteen alaan kuuluva

maanviljelijä /mˈaːnvɪljˌelɪjæ/ (n)
agricola
  henkilö, joka saa toimeentulonsa maata viljelemällä

maanviljely /mˈaːnvɪljˌely/ (n)
agricultura
  valikoima tekniikoita ja käytäntöjä, joilla ruokaa ja muita hyödykkeitä tuotetaan kasvattamalla hyötykasveja järjestelmällisesti

maaorava /mˈaːorˌava/ (n)
tamias
  oravasuku (), joka elää pääosin Pohjois-Amerikassa

maapallo /mˈaːpallo/ (n)
globus terrae
  Maa-planeetta; kolmas planeetta Auringosta lukien

maapalloistuminen /mˈaːpallˌoistumɪnen/ (n)
globalizatio
  sanalle globalisoituminen ehdotettu suomenkielinen vastine

maaperä /mˈaːperæ/ (n)
foedō
  kallioperää peittävä maata, vettä ja ilmaa sisältävä irtomaakerros

maapähkinä /mˈaːpæhkˌinæ/ (n)
arachis
  eräs hernekasveihin kuuluva kasvi ()

maaseutu /mˈaːseutu/ (n)
campi
  harvaan asuttu, us. haja-asutettu alue kaupunkien ulkopuolella

maasiira /mˈaːsɪːra/ (n)
oniscus
  siirojen lahkoon kuuluva ryhmä () maalla eläviä äyriäisiä

maasika /mˈaːsɪka/ (n)
orycteropus
  Saharan eteläpuolisilla alueilla Afrikassa elävä termiittejä syövä eläinlaji (Orycteropus afer)

maasto /mˈaːsto/ (n)
humus
  luonnonvarainen, usein pinnanmuodoiltaan vaihteleva, luonnollinen ympäristö retkeilytarkoituksessa, metsästyksessä tai sotatoimien yhteydessä

maata /mˈaːta/ (v)
cubō
  olla makuuasennossa

maatalous /mˈaːtalous/ (n)
agricultura
  elinkeino, jossa tuotetaan ruokaa ja rehua sekä muita tuotteita raaka-aineeksi kasvattamalla tiettyjä viljelykasveja ja tuotantoeläimiä

maataloustuki /mˈaːtalˌoustukɪ/ (n)
ager
  tuki, jota maksetaan julkisista varoista maatalouden harjoittajille, esimerkiksi maanviljelijöille

maatila /mˈaːtɪla/ (n)
vicus
  tila, jolla harjoitetaan maataloutta ja jolla on tätä varten tarvittavat rakennukset ja muut tuotantovälineet

maatilkku /mˈaːtɪlkːu/ (n)
argumentum
  pieni maapalsta jolla joku usein asuu ja sitä viljelee

maatuska /mˈaːtuska/ (n)
pupa
  puusta valmistettu naishahmoinen nukke, joka on ontto niin, että sen sisälle voidaan asettaa sarja samanlaisia, mutta aina hieman toistaan pienempiä nukkeja

madaltaa /mˈadaltaː/ (v)
subsum
  tehdä matalammaksi

madrigaali /mˈadrɪɡˌaːlɪ/ (n)
madrigalis
  yleensä lyhyt ja rakkausaiheinen runo
  eräs kaksi- tai useampiääninen laulumuoto

mafia /mˈafɪa/ (n)
mafia
  alun perin sisilialainen rikollis- ja terrorijärjestö

magenta /mˈaɡenta/ (n)
magentibus
  ei kovin tumma sinipunainen väri

magia /mˈaɡɪa/ (n)
magice
  (mytologia) salaoppi, menettelyt, joilla pyritään pakottamaan luonnon- ja kohtalonvoimat omien tarkoitusten mukaisiksi

magneetti /mˈaɡneːtːɪ/ (n)
magnes
  voimakkaasti magneettinen kappale, joka luo ympärilleen magneettikentän

magneettinen /mˈaɡneːtːɪnen/ (adj)
magnēsius
  sellainen, jolla on magnetismin mukainen ominaisuus vars. kyky vetää puoleensa rautaa

magnesium /mˈaɡnesium/ (n)
magnesium
  maa-alkalimetalleihin kuuluva alkuaine

magnetismi /mˈaɡnetˌismɪ/ (n)
magnetismus
  kappaleiden välistä vetovoimaa ilmentävien fysikaalisten ilmiöiden joukko

mahalaukku /mˈahalˌaukːu/ (n)
aqualiculus
  ruoansulatuselimistön osa, ruokatorven jatkeena oleva ruoansulatuskanavan laajentuma, jossa varsinainen ruoansulatus alkaa

mahdollinen /mˈahdollɪnen/ (adj)
possibilis
  ehkä tapahtuva; toteutettavissa oleva; sellainen johon suodaan mahdollisuus

mahdollisesti /mˈahdollɪsˌestɪ/ (adv)
fortasse
  ilmaisee jonkin mahdollista tapahtumista tai toteutumista

mahdollistaa /mˈahdollˌistaː/ (v)
habilito
  tehdä mahdolliseksi

mahdollisuus /mˈahdollɪsuːs/ (n)
facultas
  yksi vaihtoehdoista

mahla /mˈahla/ (n)
sucus
  lehtipuiden johtosolukoissa kasvikauden alussa virtaava makeahko ja siirappimainen maitiaisneste, jota on kerätty keväisin juotavaksi

mahtailija /mˈahtailˌija/ (n)
ostentātor
  henkilö, joka mahtailee

mahtailla /mˈahtailla/ (v)
glorior
  esiintyä mahtavana, leveillä, leuhkia

mahtailu /mˈahtailu/ (n)
iactantia
  mahtaileminen

mahtava /mˈahtava/ (adj)
imperiōsus
  sellainen, jolla on mahtia eli kykyä vaikuttaa johonkin
verendus
  upea, poikkeuksellisen suuri, kunnioitusta herättävä

mahtua /mˈahtua/ (v)
fugiō
  olla tarpeeksi pieni tai suuri kooltaan tai määrältään, että pääsee tai voidaan laittaa johonkin, sopia kooltaan

maihinnousu /mˈaihɪnnˌousu/ (n)
egressio
  laivamatkustajien siirtyminen laivasta maihin määränpäässä

maila /mˈaila/ (n)
clava
  eräisiin urheilulajeihin kuuluva yhdellä kädellä tai molemmin käsin pideltävä peliväline, millä lyödään tai isketään palloa, kiekkoa tai muuta vastaavaa liikuteltavaa pelivälinettä

maili /mˈailɪ/ (n)
mille
  anglosaksinen pituusmitta, 5 280 jalkaa eli noin 1 609 metriä

maine /mˈaine/ (n)
fama
  se, minkälainen käsitys muilla ihmisillä on jostakusta

maininki /mˈainɪŋkɪ/ (n)
tumor
  tuulen nostama usein yksinäinen aalto, joka etenee vielä tuulen laannuttua

mainita /mˈainɪta/ (v)
memorō
  antaa lyhyt ilmoitus; jstk, sanoa t. kertoa lyhyesti ohimennen

mainonta /mˈainonta/ (n)
venditātiō
  yksi markkinointiviestinnän keinoista: mainosten laatiminen ja julkaiseminen eri medioissa

mainos /mˈainos/ (n)
prescriptio
  kaupallinen tiedote, jonka tarkoituksena on kasvattaa mainostettavan hyödykkeen kysyntää

maisema /mˈaisema/ (n)
locus
  näkymä luontoon tai rakennettuun alueeseen

maisemointi /mˈaisemˌointɪ/ (n)
topiāria
  maisemoiminen

maiskaus /mˈaiskaus/ (n)
alapa
  ääni, joka syntyy, kun huulet painetaan yhteen tai kieli asetetaan pehmeää kitalakea vasten, ja vapautetaan äkillisesti

maiskuttaa /mˈaiskutːaː/ (v)
alapa
  tehdä maiskauksia

maissi /mˈaissɪ/ (n)
Zea mays
  viljelyskasvi Zea mays, joka on peräisin Väli-Amerikasta ja jonka syötävät siemenet ovat kukinnon määräämissä tasaisissa riveissä

maite /mˈaite/ (n)
trifolium
  maitteiden () suvun kasvi

maiti /mˈaitɪ/ (n)
lac
  koiraskaloilla mätimunat hedelmöittävä aine, kalan sperma

maitiaisneste /mˈaitɪˌaisneste/ (n)
sucus
  kasveissa tai sienissä solujen välillä ravinteita kuljettava neste, kasvia vahingoittaessa vuotava vaalea neste

maito /mˈaito/ (n)
lac
  neste, jota nisäkkäät erittävät pienten jälkeläistensä imettäväksi
  maito myytynä ja tarjoiltuna ihmisravinnoksi

maitomainen /mˈaitomˌainen/ (adj)
lacteus
  maitoa muistuttava

maja /mˈaja/ (n)
attegia
  pieni, yksinkertainen vakinaiseen t. tilapäiseen käyttöön tehty asumus t. suojapaikka

majakka /mˈajakːa/ (n)
pharus
  merenkulun turvaksi tarkoitettu, paikannuskohteena toimiva tornimainen rakennus

majatalo /mˈajatˌalo/ (n)
hospitium
  yritys, joka tarjoaa matkaajille ruokaa, juomaa sekä majoitusta

majava /mˈajava/ (n)
castor fiber, castor
  vesistöissä elävä jyrsijä, jompikumpi heimon Castoridae lajeista

majesteetti /mˈajestˌeːtːɪ/ (n)
māiestās
  hallitsijan nimitys tai puhuttelu

majoittaa /mˈajoitːaː/ (v)
dēversor
  sijoittaa asumaan, tarjota tilapäinen asunto

majoittua /mˈajoitːˌua/ (v)
colere
  asettua johonkin asumaan (yl. väliaikaisesti)

majordomus /mˈajordomus/ (n)
major domus maior domus
  frankkivaltakunnan korkea virkamies

majuri /mˈajurɪ/ (n)
maior
  kapteenin ja everstiluutnantin väliin sijoittuva sotilasarvo

makaki /mˈakakɪ/ (n)
cercops
  laajalle levinnyt vanhan maailman häntäapinoihin kuuluva suku Aasiassa ja Pohjois-Afrikassa eläviä apinoita ()

makaroni /mˈakarˌonɪ/ (n)
collȳra
  koneellisesti valmistettu pastalaji, joka muodostuu lyhyistä pätkistä joiden sisällä on reikä

makea /mˈakea/ (adj)
dulcis
  yhden perusmaun mukainen, sokerin makuinen
  (Helsingin slangia, josta tullut puhekieltä) (käytetään lähes yksinomaan muodossa makee) jonkin tyylikkyyttä tai muuta hyvin myönteistä ominaisuutta ilmaiseva; siisti, hieno, upea, viilee
  viinistä käytetty sana suhteellisen (sokeripitoisuus ja hapokkuus huomioituna) makeuden ilmaisemiseen, makeampi kuin puolimakea
suavis
  (vedestä) suolaton, jossa ei ole suolaa

makedonia /mˈakedˌonɪa/ (n)
Macedonicus
  makedonian kieli (kielitunnus: mk), Makedoniassa puhuttava eteläslaavilainen kieli.

makeinen /mˈakeinen/ (n)
dulce
  herkutteluun tarkoitettuja erittäin makeita, pieniksi muotoiltuja naposteltavia

makeus /mˈakeus/ (n)
dulcitās
  se, että on makea

makeuttaa /mˈakeutːaː/ (v)
condulcō
  lisätä ruoan tai juoman makeutta jotain makeaa ainetta lisäämällä

makeutusaine /mˈakeutusˌaine/ (n)
dulcedo
  makealta maistuva aine, yleensä sokerin korvikkeena; aine jolla voi makeuttaa ruokia ja juomia

makkabilainen /mˈakːabɪlˌainen/ (n)
Maccabaeus
  Judeassa toiminut kapinallisarmeija seleukidi-imperiumin aikana. Makkabilaisten perustama dynastia hallitsi Juudeaa 164–63 eaa. roomalaisvalloitukseen asti

makkara /mˈakːara/ (n)
botulus
  suoleen tai muuhun päällykseen tai muottiin tehty lihasta ja sidosaineista ruoaksi valmistettu einestuote

makkarankuori /mˈakːarˌaŋkuorɪ/ (n)
cutis
  makkaran valmistuksessa makkaramassan päällykseksi laitettu luonnonsuoli tai keinoaineinen kuori

makrilli /mˈakrɪllɪ/ (n)
scomber
  kala, joka elää lähellä vedenpintaa ja syö eläinplanktonia ()

makrotaloustiede /mˈakrotalˌoustiede/ (n)
macrooeconomia
  kansantaloustieteen osa-alue, joka tutkii talouden aggregoituja suureita eli aggregaatteja

maksa /mˈaksa/ (n)
iecur, ficatum
  nisäkkäiden ruoansulatukseen liittyvä suuri rauhanen, jonka erittämät entsyymit hajottavat hiilihydraatit, rasvat ja valkuaisaineet sekä tuhoavat verenkierron mukana tulevia bakteereja ja myrkkyjä ja joka toimii vararavinnon säilytyspaikkana

maksaa /mˈaksaː/ (v)
defungor
  antaa rahallinen korvaus jostakin tavarasta tai palvelusta
cōnstō
  olla jonkin hintainen

maksimaalinen /mˈaksɪmˌaːlɪnen/ (adj)
maximum
  mahdollisimman suuri, erittäin suuri

maksimi /mˈaksɪmɪ/ (n)
maximum
  arvon suurin mahdollinen määrä tai aste

maksu /mˈaksu/ (n)
pensiō
  se mitä pitää suorittaman jonkin hyödykkeen tai palvelun saamiseksi

maksusuoritus /mˈaksusˌuorɪtus/ (n)
pensiō
  maksun tekeminen

maksuton /mˈaksuton/ (adj)
grātīs
  sellainen, josta ei peritä maksua; ilmainen

maksuväline /mˈaksuvˌælɪne/ (n)
tener
  väline, jolla maksetaan jotakin, esim. raha

maku /mˈaku/ (n)
sapor
  esteettinen mieltymys vaatteiden, ruoan tai muun vastaavan suhteen

makuaisti /mˈakuˌaistɪ/ (n)
elegantia
  ihmisen aisti, joka havaitsee maun

makuuhuone /mˈakuːhˌuone/ (n)
cubiculum
  huone, jossa nukutaan; huone, joka on tarkoitettu nukkumista varten

mali /mˈalɪ/ (n)
absinthium
  koiruoho (), eräs maustekasvi

malja /mˈalja/ (n)
calix
  yleensä pyöreä, matala ja leveä jalallinen juoma-, tarjoilu- tai koristeastia

maljakko /mˈaljakːo/ (n)
vas
  koristeellinen, korkea vedenpitävä astia leikkokukkia ja vastaavia varten

mallas /mˈallas/ (n)
brasea
  viljasta, tyypillisesti ohrasta, idättämällä ja kuivattamalla valmistettu tuote, jota käytetään panimoissa oluen raaka-aineena ja polttimoissa sellaisenaan tai viljan ohessa tislattujen alkoholijuomien valmistukseen

malli /mˈallɪ/ (n)
exemplar
  valmiiksi näytetty tapa tai esimerkki, jonka mukaan pitää toimia

malmi /mˈalmɪ/ (n)
ruda
  (geologia) sellainen luonnon mineraaliesiintymä, josta voidaan taloudellisesti tuottaa metalleja

malta /mˈalta/ (n)
Maltēnsis
  Maltalla puhuttava arabialle sukua oleva seemiläinen kieli (kielitunnus: mt)

maltalainen /mˈaltalˌainen/ (adj)
Melitensis
  Maltalta peräisin oleva tai Maltaan liittyvä

maltalainen /mˈaltalˌainen/ (n)
Melitensis
  pysyvästi Maltalla asuva henkilö

maltankoira /mˈaltaŋkˌoira/ (n)
Maltēnsis
  kääpiökokoinen seurakoirarotu

maltillinen /mˈaltɪllɪnen/ (adj)
malacia
  rauhallinen, harkitsevainen

maltillinen /mˈaltɪllɪnen/ (n)
modestus
  henkilö, jonka poliittiset mielipiteet eivät ole äärimmäisiä

maltittomuus /mˈaltɪtːomuːs/ (n)
aviditās
  se, että on maltiton

malttaa mielensä /mˈaltːaː mˈielensæ/ (v)
teneo
  olla kärsivällinen

maluri /mˈalurɪ/ (n)
regulus
  eräitä Australian ja Uuden-Guinean varpuslintuja ()

mandaatti /mˈandaːtːɪ/ (n)
mandātum
  toimeksianto, toimeksisaanti, valtuutus, etenkin demokraattisessa järjestelmässä kansalta saatu oikeutus johtaa maata

mandariini /mˈandarˌiːnɪ/ (n)
lingua Sinensis Mandarinica
  Kiinan keisariajan virkamies
  mandariinikiina

mangaani /mˈaŋŋaːnɪ/ (n)
manganum
  eräs alkuaine, siirtymämetalleihin kuuluva ulkonäöltään rautaa muistuttava harmaanvalkoinen metalli, joka on hyvin haurasta ja hapettuu helposti

mania /mˈanɪa/ (n)
mania
  mielialahäiriö, jossa mieliala on epänormaalisti ja pysyvästi kohonneena ja kiihtyneenä mielialana

manifestoitua /mˈanɪfˌestoitˌua/ (v)
manifestus
  tulla ilmi, tulla julki, ilmentyä, ilmetä

manipuli /mˈanɪpˌulɪ/ (n)
manipulus, maniplus
  roomalaisen legioonan 120–160 miehen osasto, joka jakautuu kahteen kenturiaan

mankeli /mˈaŋkelɪ/ (n)
discerpō
  laite, jonka pyörivien telojen välissä suoristetaan hieman kosteita tai kuivia liinavaatteita ym.

manner /mˈanner/ (n)
continens
  mannermaa t. suuri yhtenäinen maa-alue meren keskellä, vrt. saari ja maanosa

mansikka /mˈansɪkːa/ (n)
fragum
  jokin runsaasti viljeltyjä ja villejä lajikkeita sisältävän ruusukasvisuvun jäsen

manteli /mˈantelɪ/ (n)
amygdalum, amygdala
  mantelipuu, pienikokoinen puu (Prunus dulcis)

manumissio /mˈanumˌissɪo/ (n)
#Latina
  orjan vapauttaminen omistajansa toimesta

maori /mˈaorɪ/ (n)
lingua maorica
  maorin kieli, polynesialaisten kielten ryhmään kuuluva austronesialainen kieli, jota puhuvat äidinkielenään Uudessa-Seelannissa asuvat maorit (kielitunnus: mi). Sanalista

maraton /mˈaraton/ (n)
Marathon
  juoksukilpailu, jossa juostaan 42,195 km matka
  pitkä työrupeama tms.

marginaali /mˈarɡɪnˌaːlɪ/ (n)
margō
  paperin reunaan jätettävä tila

marihuana /mˈarɪhˌuana/ (n)
cannabis
  kannabis- eli hamppukasvin kukinnot ja lehdet huumeena käytettyinä

marionetti /mˈarɪonˌetːɪ/ (n)
vavato
  nukketeatterin nivelnukke, sätkynukke
neuropastum
  tahdoton, toisten johdettavissa oleva henkilö

marista /mˈarɪsta/ (v)
balatus
  valittaa (ärsyttävästi)

marja /mˈarja/ (n)
acinus, baca
  mehevä, usein pensas- tai varpukasvin hedelmä, jonka seinämä on kokonaan hedelmämaltoa

marjakuusi /mˈarjakˌuːsɪ/ (n)
taxus
  (yleisesti) mikä tahansa marjakuusien () havupuusuku, johon kuuluu muutamia lajeja, suvun kasvi

markiisi /mˈarkɪːsɪ/ (n)
vēlārium
  kannattimien varaan asennettu peite, joka toimii auringonsuojana

markka /mˈarkːa/ (n)
marchia
  useiden maiden rahayksikkö, sata penniä

markkina /mˈarkːɪna/ (n)
macellum
  ostajien ja myyjien kohtaamispaikka, jossa kysyntä ja tarjonta kohtaavat sekä hinta muodostuu

markkinat /mˈarkːɪnat/ (n)
emporium
  säännöllisin väliajoin (esim. kerran kuussa tai kerran vuodessa) järjestettävä toritapahtuma
  rajallisten myytävien hyödykkeiden kysynnän ja tarjonnan vuorovaikutussuhde

markkinoida /mˈarkːɪnˌoida/ (v)
macellum
  edistää tuotteen kysyntää
  tuoda markkinoille, saattaa kuluttajien saataville

marmori /mˈarmorɪ/ (n)
marmor
  karbonaattipitoinen kivilaji, jolla on sellainen kovuus ja kiillotettavuus, että sitä voidaan käyttää rakentamiseen ja veistoksiin

marmoroida /mˈarmorˌoida/ (v)
marmor
  koristella pinta marmorin näköiseksi juovia maalaamalla

marmoroitua /mˈarmorˌoitua/ (v)
marmor
  tulla marmorin näköiseksi

marraskesi /mˈarraskˌesɪ/ (n)
stratum corneum
  orvaskeden uloin kerros

marraskuu /mˈarraskuː/ (n)
Novembris, November
  vuoden yhdestoista kuukausi, kuukausi lokakuun ja joulukuun välissä

marsalkka /mˈarsalkːa/ (n)
marescalcus
  eräissä maissa korkein mahdollinen sotilasarvo, kenraalia korkeampi; osassa maista (kuten Suomessa) voidaan myöntää vain sodanaikaisista ansioista (sotamarsalkka)

marsilainen /mˈarsɪlˌainen/ (adj)
Mārtiāna
  Marsista peräisin oleva

marsilainen /mˈarsɪlˌainen/ (n)
Mārtiāna
  hypoteettinen Marsista kotoisin oleva olento, Marsin asukas

marsipaani /mˈarsɪpˌaːnɪ/ (n)
Mārcī pānis
  jauhetuista manteleista ja tomusokerista tehty elintarvikemassa

marski /mˈarskɪ/ (n)
lāma
  marskimaa, alava vetinen niitty

marsu /mˈarsu/ (n)
Cavia porcellus
  Etelä-Amerikasta kotoisin oleva jyrsijä ()

martiopuoli /mˈartɪopˌuolɪ/ (n)
granum
  nahan ulkopuoli

maruna /mˈaruna/ (n)
absinthium
  -suvun kasvi

masennus /mˈasennus/ (n)
depressio
  sairaus, jossa ihmisen mieliala on jatkuvasti alhainen

maskuliini /mˈaskulˌiːnɪ/ (n)
genus masculinum
  kieliopillinen suku, jota käytetään viitattaessa miehiin; maskuliinisukuun kuuluva sana

maskuliininen /mˈaskulˌiːnɪnen/ (adj)
masculus
  sellainen, joka on suvultaan maskuliini

maskuliinisuus /mˈaskulˌiːnɪsuːs/ (n)
masculīnitās
  miessukupuolelle ominaiset piirteet; miessukupuoleen, miehenpuoleen liittyvä ominaisuus

massa /mˈassa/ (n)
mōlēs
  pehmeä, amorfinen aine
  suuri väkijoukko, kansa, ihmispaljous
  (fysiikka) aineen ominaisuus; kappaleen hitaus muuttaa liiketilaansa, kun siihen vaikuttaa voima
tomus
  ainepaljous, kasoittain tavaroita

massamedia /mˈassamˌedɪa/ (n)
media publica
  joukkoviestimet, erityisesti televisio, radio ja lehdistö, jotka viestivät yksisuuntaisesti monelle vastaanottajalle

masternauha /mˈasternˌauha/ (n)
dominulus
  ääni- tai videomedian tuotantoon liittyvä ensimmäinen lopulliseen muotoonsa saatettu ääni- tai kuvatallenne, josta tehdään kopioita

masto /mˈasto/ (n)
arbor
  (merenkulku) purjelaivan takilan eli rikin päävaruste, johon purjeet kiinnitetään
mālus
  (arkkitehtuuri), (tekniikka) korkea rakennelma, jonka huipulla on esimerkiksi antenni; radiomasto

masturboida /mˈasturbˌoida/ (v)
masturbor
  tuottaa itselleen seksuaalista mielihyvää hyväilemällä sukupuolielimiään, tyydyttää itseään

masturbointi /mˈasturbˌointɪ/ (n)
masturbatio
  itsetyydytys

mataa /mˈataː/ (v)
rēpō
  liikkua hitaasti ryömimällä

matala /mˈatala/ (adj)
tenuis
  sellainen, jolla on alhainen syvyys; sellainen, joka soveltuu kahluupaikaksi; sellainen, jossa aluksen syväys on liian suuri; sellainen, jossa voi polskia käsipohjaa

matalapaine /mˈatalapˌaine/ (n)
depressio
  depressio, ilmakehän alue, jossa on ympäröivällä alueella vallisevaan paineeseen verrattuna alhaisempi ilmanpaine

matalikko /mˈatalˌikːo/ (n)
vadum
  paikka, jossa vesi on matalaa

matelija /mˈatelˌija/ (n)
reptile
  (eläintiede) selkärankaisten eläinten luokka, johon kuuluvat mm. liskot, käärmeet, kilpikonnat ja krokotiilieläimet. Matelijat ovat vaihtolämpöisiä.

matemaatikko /mˈatemˌaːtɪkːo/ (n)
mathēmatica
  matematiikan tutkija

matemaattinen /mˈatemˌaːtːɪnen/ (adj)
mathēmaticus
  sellainen, joka liittyy matematiikkaan, matematiikalle ominainen, matemaattisten lainalaisuuksien alainen

matemaattinen lauseke /mˈatemˌaːtːɪnen lˈauseke/ (n)
theōrēma
  suureita tai funktioita sisältävä matemaattinen esitys, kaava, johon on merkitty mitkä laskutoimitukset tai operaatiot johtavat tulokseen; merkitty laskutoimitus

matematiikka /mˈatematˌiːkːa/ (n)
mathematica
  deduktiivisen logiikan avulla abstrakteja järjestelmiä tutkiva tieteenala

materia /mˈaterˌia/ (n)
materia
  aine

materiaali /mˈaterɪˌaːlɪ/ (n)
corporeus
  aine, aines, josta valmistetaan jotain

matka /mˈatka/ (n)
iter itineris, navigatio
  siirtyminen paikasta toiseen

matkaaja /mˈatkaːja/ (n)
peregrinus
  henkilö, joka tekee matkaa, on matkalla

matkalaukku /mˈatkalˌaukːu/ (n)
riscus
  perinteisesti nahasta tai pahvista, nykyisin lujitemuovista tms. valmistettu suljettava, yleensä lukollinen laukku, joka on tarkoitettu matkatavaroiden kuljetukseen ja säilytykseen

matkamies /mˈatkamies/ (n)
peregrinus
  kulkija, matkustava henkilö

matkapuhelin /mˈatkapˌuhelɪn/ (n)
telephonulum
  mukana kannettava, langaton, akkutoiminen puhelin

matkatavara /mˈatkatˌavara/ (n)
sarcinae
  matkalle mukaan otetut tavarat pakattuna laukkuihin tms.

matkia /mˈatkɪa/ (v)
imitor
  jäljitellä, apinoida

matkija /mˈatkɪja/ (n)
imitātor
  henkilö, joka matkii jotakin tai jotakuta

matkustaa /mˈatkustaː/ (v)
currere
  tehdä matka, mennä matkalle jonnekin

matkustaja /mˈatkustˌaja/ (n)
vector
  jollakin kulkuneuvolla matkustava henkilö

matkustamo /mˈatkustˌamo/ (n)
casa
  lentokoneen sisätilan osa, joka on varattu matkustajien käyttöön

matkustus /mˈatkustus/ (n)
ambulo
  matkustamisen toteutus

mato /mˈato/ (n)
vermis
  johonkin eläinkunnan matomaiseen pääluokkaan kuuluva matelemalla liikkuva raajaton eläin

matriisi /mˈatrɪːsɪ/ (n)
mater
  suorakulmainen riveihin ja sarakkeisiin jaettu taulukko, jonka alkiot ovat lukuja, usein reaali- tai kompleksilukuja, tai lausekkeita

matruusi /mˈatruːsɪ/ (n)
nauta
  kauppalaivan kansihenkilöstöön kuuluvan merimiehen ammattinimike

matta /mˈatːa/ (adj)
brūtus
  himmeä, valoa heijastamaton

matti /mˈatːɪ/ (n)
latrunculusque matum
  pelin tilanne ja päämäärä eli kuninkaaseen kohdistuva lyöntiuhka, jota ei voi enää millään keinolla torjua.

matto /mˈatːo/ (n)
stragulum
  muovista ym. materiaalista valmistettu lattiapinnoite

maturoitunut /mˈaturˌoitunut/ (adj)
mātūrescō
  varsinkin alkoholijuomista: kypsä, kypsynyt

maustaa /mˈaustaː/ (v)
condiō
  lisätä mausteita ruokaan

mauste /mˈauste/ (n)
arōma
  Ruokiin ja juomiin toivotun maun saamiseksi ja ruoansulatuksen edistämiseksi lisättävä aine. Usein mausteena toimii maustevihannes tai muu pieninä annoksina käytettävä maultaan voimakas tai aromaattinen kasvin osa.

maustebasilika /mˈaustebˌasɪlˌika/ (n)
ocimum
  basilika (Ocimum basilicum), ruoan maustamiseen käytetty yksivuotinen pensasmainen ruoho

maustekirveli /mˈaustekˌirvelɪ/ (n)
caerefolium
  sarjakukkaisten heimoon kuuluva kasvi (Antrhriscus cerefolium), jonka persiljaa muistuttavia lehtiä käytetään yrttinä

maustesahrami /mˈaustesˌahramɪ/ (n)
crocus
  sahramien suvun kasvi, jonka luotteja käytetään mausteen ja väriaineena ()

mauton /mˈauton/ (adj)
insulsus
  sellainen ruoka, juoma, tms. mikä ei maistu, missä ei ole makua
  (kuvaannollinen) sellainen mikä on täysin tyylitön, tyylitajuton
  hyvien tapojen vastainen; moraaliton, sopimaton

mediaalinen /mˈedɪˌaːlɪnen/ (adj)
medialis
  keskellä tai lähempänä keskiviiva sijaitseva

mediterraaninen /mˈedɪtˌerraːnɪnen/ (adj)
mediterraneus
  välimerellinen, Välimereen liittyvä

meduusa /mˈeduːsa/ (n)
halipleumon
  vedessä elävä pelaginen polttiaiseläinyksilö

meemi /mˈeːmɪ/ (n)
mimema
  kulttuurissa tai viestinnässä leviävä, kopioituva ja muuntuva idea
  Internetin käyttäjien keskuudessa suuren suosion saavuttava ja leviävä ilmiö, hokema tai kuva

mehevä /mˈehevæ/ (adj)
succulentus
  mehukas, nestettä tihkuva

mehiläinen /mˈehɪlˌæinen/ (n)
apis
  mesipistiäisiin (Apoidea) kuuluvia yhteiskuntahyönteisiä, joka elävät parvissa

mehiläishoitaja /mˈehɪlˌæishoitˌaja/ (n)
apiārius
  mehiläisten hoitamista harjoittava henkilö

mehiläispesä /mˈehɪlˌæispesæ/ (n)
apiārium
  mehiläisten pesä

mehiläissyöjä /mˈehɪlˌæissyøjæ/ (n)
merops
  värikäs säihkylintuihin lukeutuva erilaisten pistiäisten syöntiin erikoistuneut lintulaji,

mehiläisvaha /mˈehɪlˌæisvaha/ (n)
cera
  mehiläisten pesäkennojensa rakennusmateriaaliksi tuottama vaha

mehu /mˈehu/ (n)
sucus
  hedelmistä, marjoista tai kasviksista tehty tai niiden makuinen hiilihapoton juoma

mehukas /mˈehukas/ (adj)
sūcidus
  mehevä; jossa on hedelmämehua tai nestettä
  mielenkiintoa herättävä

mehustaa /mˈehustaː/ (v)
exsūcō
  erottaa mehu marjoista, hedelmistä tms.

meikata /mˈeikata/ (v)
compensō
  ehostaa ruumiin yleensä näkyvimpiä osia, esim. kasvoja, jotta ne näyttäisivät paremmilta tai kauniimmilta

meikkivoide /mˈeikːɪvˌoide/ (n)
fundatio
  voide jonka tarkoitus on peittää ihon virheitä ja tasoittaa ihon väriä

meininki /mˈeinɪŋkɪ/ (n)
āctiō
  tunnelma, meno

meirami /mˈeiramɪ/ (n)
amāracus
  maustemeirami, (Origanum majorana) yleisesti käytetty maustekasvi

mekaanikko /mˈekaːnˌikːo/ (n)
māchinātor
  koneita ja välineitä tekevä, asentava, hoitava tai korjaava henkilö

mekaaninen /mˈekaːnɪnen/ (adj)
mechanicus
  mekaniikkaan ja sen sovelluksiin perustuva tai tukeutuva

mekaniikka /mˈekanˌiːkːa/ (n)
mechanicus
  vuorovaikutuksia ja liikeilmiöitä tutkiva tieteen ala, fysiikan osa-alue

mekanismi /mˈekanˌismɪ/ (n)
māchina
  laitteisto, koneisto, sen toiminnallinen rakenne

mekko /mˈekːo/ (n)
stola
  leninki, yhtenäinen, yläosasta ja hameesta koostuva vaate, jota käyttävät yleensä naiset

meksikolainen /mˈeksɪkolˌainen/ (adj)
Mexicanensis
  Meksikosta peräisin oleva tai Meksikoon liittyvä

meksikolainen /mˈeksɪkolˌainen/ (n)
Mexicanensis
  pysyvästi Meksikossa asuva henkilö

mela /mˈela/ (n)
remus
  kädessä pidettävä yksi- tai kaksilapainen varsi, jolla melotaan ja ohjataan venettä sitä veneen laitoihin tukematta

melankolia /mˈelaŋkˌolɪa/ (n)
melancholia
  alakuloisuus

melankolikko /mˈelaŋkolˌikːo/ (n)
melancholicus
  melankolinen ihminen

melankolinen /mˈelaŋkˌolɪnen/ (adj)
melancholicus
  surullinen, alakuloinen, synkkämielinen

melanooma /mˈelanˌoːma/ (n)
melanoma
  melanosyytistä lähtöisin oleva syöpä; eräs ihosyövän laji

melkein /mˈelkein/ (adv)
paene
  hyvin lähelle, ei aivan

melkoinen /mˈelkoinen/ (adj)
aliquantus
  melko suuri

meluisa /mˈelwɪsa/ (adj)
sonāx
  häiritsevän äänekäs, melua tuottava

mendelevium /mˈendelevium/ (n)
mendelevium
  aktinoideihin kuuluva alkuaine, jonka järjestysluku on 101 ja kemiallinen merkki Md

mendikantti /mˈendɪkˌantːɪ/ (n)
mendīcāns
  kerjäläismunkki

menehtyä /mˈenehtˌyæ/ (v)
perbitō
  kuolla; nääntyä, riutua, kuihtua

menestyminen /mˈenestˌymɪnen/ (n)
fructus
  menestyksen saavuttaminen ja eteneminen menestyksekkäästi

menestys /mˈenestys/ (n)
successus
  onnistumisen ja menestymisen toteutuma

menestyä /mˈenestˌyæ/ (v)
succēdō
  onnistua jossakin

menetellä /mˈenetellæ/ (v)
sē gerō
  toimia järjestelmällisesti tavoitteen saavuttamiseksi

menetelmä /mˈenetˌelmæ/ (n)
via
  järjestelmällinen menettelytapa t. -keino määrätarkoituksen saavuttamiseksi

menettelytapa /mˈenetːˌelytˌapa/ (n)
actio
  yl. vakiintunut tapa menetellä t. toimia tilanteen edellyttämästi

menettää /mˈenetːæː/ (v)
amitto
  joutua eroon jostakin omistamastaan

menneisyys /mˈenneisyːs/ (n)
praeteritum
  jo mennyt takana oleva aika tapahtumineen

mennä /mˈennæ/ (v)
ire, vadere
  liikkua muuhun paikkaan (eteenpäin, kauemmaksi, etäämmälle) siitä missä puhuja on

mennä naimisiin /mˈennæn nˈaimɪsɪːn/ (v)
maritor
  avioitua, solmia avioliitto

meno /mˈeno/ (n)
ire
  yhdensuuntainen liike johonkin, poispäin
sūmptus
  rahan kuluminen johonkin tarkoitukseen

mentori /mˈentorɪ/ (n)
latinus
  henkilö, joka kokeneempana antaa opastusta kokemattomammalle

merenkulku /mˈereŋkˌulku/ (n)
permarīnus
  vesillä, merellä ja sisävesillä, tapahtuvaa välineellistä liikkumista. Puhekielessä merenkululla usein tarkoitetaan kauppamerenkulkua

merenlahti /mˈerenlˌahtɪ/ (n)
sinus
  meren muodostelma, jossa vesi työntyy pitkälle mantereeseen kuuluvien maa-alueiden väliin

merenneito /mˈerennˌeito/ (n)
femina marina
  taruolento, jolla on naisen ylävartalo ja kalan pyrstö

meri /mˈerɪ/ (n)
mare, pontus
  laaja maapalloa peittävä vesimuodostuma, jossa on suolaista vettä

meriantura /mˈerɪˌantura/ (n)
lingua
  Koillis-Atlantin kampelakala (Solea solea)

meriharakka /mˈerɪharˌakːa/ (n)
Haematopodidae
  (yleisesti) mikä tahansa meriharakoiden heimoon () kuuluva kahlaajalintujen laji tai sellaisen yksilö
  (erityisesti) laji

merihevonen /mˈerɪhˌevonen/ (n)
equus bipes
  mikä tahansa merihevosten sukuun () sukuun kuuluva luukala

merihirviö /mˈerɪhˌirvɪø/ (n)
cētos
  myyttinen meressä elävä hirviö

merihätä /mˈerɪhˌætæ/ (n)
dēgravō
  hätätilanne merellä

merikäärme /mˈerɪkˌæːrme/ (n)
hydrophiidae
  vedessä elävä myrkyllinen käärme (Hydrophiidae)

merilokki /mˈerɪlˌokːɪ/ (n)
larus marinus
  lokkien heimoon () ja sukuun () kuuluva suurikokoinen lintulaji () tai sen yksilö

merimies /mˈerɪmies/ (n)
nauta
  laivan miehistön jäsen

meripihka /mˈerɪpˌihka/ (n)
glaesum, electrum
  20—100 miljoonaa vuotta sitten kasvaneiden havupuiden kivettynyt pihka, joka on kerrostunut meren pohjaan

merirosvo /mˈerɪrˌosvo/ (n)
pirata
  rosvo, joka ryöstää kauppalaivoja merellä

merirosvous /mˈerɪrˌosvous/ (n)
pīrātica
  ryöstäminen merellä

merisiili /mˈerɪsˌiːlɪ/ (n)
echīnus
  piikkisen pallon muotoinen, piikkinahkaisiin kuuluva meren selkärangaton eläin

meritähti /mˈerɪtˌæhtɪ/ (n)
stella marina
  joukko merissä eläviä ruumiinmuodoltaan tähteä muistuttavia piikkinahkaisiin kuuluvia selkärangattomia (Asteroidea), joita tavataan noin 1800 lajia

merivesi /mˈerɪvˌesɪ/ (n)
sal
  meressä oleva vesi, merestä saatu vesi, jonka suolapitoisuus on keskimäärin 3,5 painoprosenttia

merkeli /mˈerkelɪ/ (n)
marga
  karbonaatista ja savesta muodostunut sedimentti/-kivi

merkillinen /mˈerkɪllɪnen/ (adj)
curiosus
  erikoinen, outo

merkitsevä /mˈerkɪtsˌevæ/ (adj)
significans
  sellainen, jolla on jokin merkitys; sellainen, joka merkitsee; merkityksellinen
  sellainen, jolla on tilastollista merkitsevyyttä

merkittävä /mˈerkɪtːˌævæ/ (adj)
notābilis
  oleellinen, merkillepantava; sellainen, jolla on merkitystä

merkityksellinen /mˈerkɪtˌyksellɪnen/ (adj)
gravis
  sellainen, jolla on merkitystä, tärkeä

merkityksetön /mˈerkɪtˌyksetøn/ (adj)
perexiguus
  sellainen, jolla ei ole merkitystä, vailla merkitystä oleva

merkitys /mˈerkɪtys/ (n)
significatio
  se mitä jokin symboloi, sanan kyky viitata joukkoon todellisia olioita

merkitä /mˈerkɪtæ/ (v)
significo
  tarkoittaa, olla merkkinä jostakin tai jollekin

merkki /mˈerkːɪ/ (n)
signum
  jälki

merkkijono /mˈerkːɪjˌono/ (n)
fīlum
  ohjelmoinnissa käytetty tietotyyppi, johon tallennetaan peräkkäisiä merkkejä

merkonomi /mˈerkonˌomɪ/ (n)
collaborator
  kauppaoppilaitoksen opistoasteinen talouden alan tutkinto; henkilö jolla on ko. tutkinto

merta /mˈerta/ (n)
olla
  yksinieluinen ansatyyppinen pienehkö seisova kalanpyydys

mesoliittinen /mˈesolˌiːtːɪnen/ (adj)
mesolithicus
  paleoliittisen ja neoliittisen kivikauden välisen eli mesoliittisen kauden aikainen. Alueen mesoliittinen kausi on jääkauden (n. 10,000 eaa.) jälkeinen ja maa- ja karjatalouteen siirtymisen välinen aika

messinki /mˈessɪŋkɪ/ (n)
orichalcum
  seosmetalli, joka on kuparin ja sinkin seos eli lejeerinki

messu /mˈessu/ (n)
missa
  jumalanpalvelus, joka sisältää ehtoollisen
  jumalanpalveluksen osa, joka sisältää ehtoollisen

messut /mˈessut/ (n)
missa
  kaupallinen tapahtuma, jossa yritykset esittelevät tuotteitaan ja palvelujaan

mestari /mˈestarɪ/ (n)
magister
  maestro, taituri, virtuoosi

mestariteos /mˈestarˌiteos/ (n)
magnum opus
  poikkeuksellisen hyvänä pidetty teos tai sellainen, jota voidaan pitää taiteilijan uran parhaana

mestata /mˈestata/ (v)
decollo
  katkaista jklta kaula

mestitsi /mˈestɪtsɪ/ (n)
hibrida
  ihminen, jonka vanhemmat ovat valkoihoinen ja intiaani

metaani /mˈetaːnɪ/ (n)
methanum
  yksinkertaisin alkaani, hiilivety, jossa on yksi hiiliatomi, CH₄. Esiintyy suokaasussa ja kaivoskaasussa.

metafysiikka /mˈetafysˌiːkːa/ (n)
metaphysica
  olevaisen yleisimpien piirteiden ja perusteiden systemaattista tutkimusta ja selittämistä toteuttava filosofian osa

metafyysinen /mˈetafˌyːsɪnen/ (adj)
metaphysica
  sellainen, joka liittyy metafysiikkaan, metafysiikkaan kuuluva tai perustuva, maailman kokonaisuuteen liittyvä

metalli /mˈetallɪ/ (n)
metallum
  alkuaine tai materiaali, jonka fysikaalisiin ominaisuuksiin yleensä kuuluu taottavuus, hyvä sähkönjohtokyky ja suuri ominaispaino
  metalliseos materiaalina

metallimusiikki /mˈetallˌimusˌiːkːɪ/ (n)
metallum
  rockmusiikin tyylisuunta, jolle on ominaista vetävät rytmit, voimakkaasti vahvistetut kitarat ja monesti myös synkeät teemat

metallinen /mˈetallɪnen/ (adj)
metallicus
  sellainen, mikä on metallia tai metallista

metalliraha /mˈetallˌiraha/ (n)
moneta
  metallista tai nykyisin vartavasten suunnitellusta rahametallista lyöty raha

metoikki /mˈetoikːɪ/ (n)
metoecus
  antiikin Ateenassa kreikkalainen tai muu vieraspaikkakuntalainen, joka ei ollut kansalainen

metonymia /mˈetonˌymɪa/ (n)
metonymia
  merkityksen korvaaminen sen osan merkityksellä. Esimerkiksi katunäkymä elokuvassa ei kuvaa itse katua vaan kaupunkielämää yleensä

metri /mˈetrɪ/ (n)
metrum
  pituuden SI-järjestelmän mukainen yksikkö, tunnus m

metro /mˈetro/ (n)
subterrāneus
  Kiskoja käyttävä joukkoliikennejärjestelmä, joka usein on rakennettu maan alle (ainakin osittain). Metrojärjestelmä muistuttaa paikallisjunaliikennettä, mutta erotetaan siitä yleensä sillä perusteella, että virransyöttö tapahtuu metrovaunujen alta eikä päältä kuten junassa. Rajanveto paikallisjuna-, metro-, pikaraitiotie- ja raitiovaunujärjestelmien välillä on usein häilyvää.
Tugium
  metrojärjestelmän kulkuväline, metron juna

metropoli /mˈetropˌolɪ/ (n)
metropolis
  suurkaupunki, kansainvälinen keskus, maailmankaupunki

metropoliitta /mˈetropolˌiːtːa/ (n)
metropolitanus
  kirkkoprovinssin pääkaupungin piispa, usein arkkipiispan arvonimi

metsikkö /mˈetsɪkːø/ (n)
nemus
  pienehkö metsä tai metsän osa, jonka jokin sen ominaisuus, kuten ikä, tiheys, puulaji, erottaa sen ympäröivästä metsästä tai tiluslajeista

metsuri /mˈetsurɪ/ (n)
lignātor
  metsänhoidon ammattilainen, joka kaataa, karsii ja katkoo puita

metsä /mˈetsæ/ (n)
silva, nemus
  alue, jossa kasvaa ennen kaikkea puita, mutta myös aluskasvillisuutta

metsäinen /mˈetsæinen/ (adj)
arbustus
  sellainen alue, tai paikka, jossa kasvaa metsää

metsäjänis /mˈetsæjænɪs/ (n)
lepus
  koko Suomessa yleinen, noin 60 cm mittainen eläin, jolla on 12 cm pitkät mustakärkiset korvat ()

metsäkauris /mˈetsækˌaurɪs/ (n)
caprea
  siro euraasialainen lehti- ja sekametsien hirvieläin, . Suomessa nykyisin riistaeläin.

metsäkuusi /mˈetsækˌuːsɪ/ (n)
picea
  eräs mäntykasvien heimon (Pinaceae) kuusien sukuun kuuluva havupuulaji () tai tämän yksilö

metsäpäästäinen /mˈetsæpˌæːstæinen/ (n)
sōrex
  (Sorex araneus) pienisilmäinen ja -korvainen jyrsijä

metsästys /mˈetsæstys/ (n)
vēnātiō
  luonnossa elävien eläinten pyydystäminen ja surmaaminen hyödyn saamiseksi. Aikaisemmin yleisesti erällä käynti.

metsästäjä /mˈetsæstˌæjæ/ (n)
venator
  henkilö, joka työkseen tai harrastuksekseen metsästää

metsätammi /mˈetsætˌammɪ/ (n)
quercus
  eräs lehtipuu, jolla on tunnistettavat lehdet ja tuottaa tammenterhoja ()

metsävaahtera /mˈetsævˌaːhtera/ (n)
acer
  (kasvitiede) Suomessa luonnonvaraisena kasvava vaahteroihin kuuluva lehtipuulaji (Acer platanoides)

miedontaa /mˈiedontaː/ (v)
cicur
  tehdä entistä miedommaksi, laimentaa

miehekkyys /mˈiehekːyːs/ (n)
animus virilis
  se, että on miehekäs

miehistö /mˈiehɪstø/ (n)
manipulus
  alukselle (laivalle, lentokoneeseen jne.) palkattu tai määrätty ihmisjoukko, joka työskentelee aluksella huolehtien aluksen kuljettamisesta ja muista toimista

miehittäjä /mˈiehɪtːˌæjæ/ (n)
dominus negōtiī
  valtio joka miehittää toisen alueita

miehittää /mˈiehɪtːæː/ (v)
possideo
  viedä sotilasjoukkojaan hallitsemaan toista valtiota tai jotakin aluetta
homō
  asettaa miehistö johonkin

miehitys /mˈiehɪtys/ (n)
negotium
  miehitysjoukkojen lähettäminen johonkin tai pitäminen jossakin

miehuullisuus /mˈiehuːllɪsuːs/ (n)
animus virilis
  se, että on miehuullinen

miekankärki /mˈiekaŋkˌærkɪ/ (n)
locus
  miekanterän kärkiosa

miekka /mˈiekːa/ (n)
gladius, spatha
  pitkäteräinen ase, jossa on kahva ja joka on suunniteltu isku- tai pistolyöntejä varten

miekkailla /mˈiekːailla/ (v)
saepēs
  taistella miekoilla

miekkakala /mˈiekːakˌala/ (n)
gladius
  kookkaaksi kasvava ja nopeasti uiva kala Xiphias gladius, jonka yläleuka muistuttaa suurta miekkaa

mielellään /mˈielellæːn/ (adv)
libenter
  halukkaasti, ei vastahakoisesti

mielenkiinto /mˈieleŋkˌiːnto/ (n)
bonum
  kiinnostus johonkin asiaan

mielenkiintoinen /mˈieleŋkˌiːntoinen/ (adj)
gravis
  joka herättää mielenkiintoa tai on kiinnostava

mielenosoittaja /mˈielenosˌoitːaja/ (n)
reclāmitātor
  henkilö, joka osoittaa mieltään osana mielenosoitusta

mielenosoitus /mˈielenosˌoitus/ (n)
demonstratio
  tilaisuus, jossa tavallisella kansalla on mahdollisuus näyttää yhdessä mielipiteensä jostain asiasta

mieletön /mˈieletøn/ (adj)
absurdus
  absurdi, järjetön, järjenvastainen; mieltä vailla; sellainen, jolla ei ole mieltä

mieli /mˈielɪ/ (n)
animus
  ihmisen henkinen tai sisäinen olemus, tajunta, tietoisuus
testāmentum
  halu, tahto

mielihyvä /mˈielɪhˌyvæ/ (n)
frūctus
  mieltä hyväilevä myönteinen tunne

mielikuva /mˈielɪkˌuva/ (n)
īnfōrmātiō
  mielle; kuvitelma

mielikuvitus /mˈielɪkˌuvɪtus/ (n)
cogitatio
  kyky tuottaa mielessään ajatuksia tapahtumista ja selityksiä niille

mielipaha /mˈielɪpˌaha/ (n)
paeniteo
  voimakas epämieluisuuden tunne

mielipide /mˈielɪpˌide/ (n)
iudicium
  näkemys asiasta tai henkilöstä

mielistelijä /mˈielɪstˌelɪjæ/ (n)
adūlātor
  henkilö, joka mielistelee

mielistellä /mˈielɪstellæ/ (v)
adūlor
  pyrkiä hankkimaan hyötyä olemalla jollekulle ylenpalttisen kohtelias tai miellyttävä esimerkiksi kehumalla tätä

mielitietty /mˈielɪtˌietːy/ (n)
corculum
  henkilö, joka on jonkun romanttisen rakkauden kohde, mutta (tavallisesti) ei vielä puoliso

mielivaltainen /mˈielɪvˌaltainen/ (adj)
arbitrārius
  sellainen joka on päätöksentekijän vapaan arvion tulosta täysin omien mielipiteidensä tai mieltymystensä mukaan

mielleyhtymä /mˈielleyhtˌymæ/ (n)
consortium
  mielteen kytkeytymiseen aikaisempaan mielteeseen liittyvä tapahtuma

miellyttävä /mˈiellytːˌævæ/ (adj)
acceptabilis
  mieltä hyväilevä, myönteisiä tuntemuksia tuottava, mielihyvää aiheuttava, mieltymysten mukainen

mies /mˈies/ (n)
vir, homo
  aikuinen miespuolinen ihminen
vir
  toinen sukupuolista; miessukupuolen edustaja
maritus
  aviomies

mieskuntoisuus /mˈieskuntˌoisuːs/ (n)
virīlitās
  se, että on mieskuntoinen

miesmäinen /mˈiesmæinen/ (adj)
masculus
  miehille tyypillinen tai ominainen

miespuolinen /mˈiespuolɪnen/ (adj)
masculus
  sukupuoleltaan mies

miesystävä /mˈiesystˌævæ/ (n)
amans
  miespuolinen kumppani romanttisessa suhteessa

mieto /mˈieto/ (adj)
cicur
  sellainen joka ei ole väkevä

migreeni /mˈiɡreːnɪ/ (n)
hemicrania
  eräs neurologinen sairaus, joka aiheuttaa kohtauksittain esiintyvää voimakasta toispuolista päänsärkyä

mihin /mˈihɪn/ (adv)
quo
  minne

miimikko /mˈiːmɪkːo/ (n)
mīmus
  mimiikan toteuttaja, taitaja ja käyttäjä

miina /mˈiːna/ (n)
mina
  maastoon tai vesistöön asetettava taisteluväline, joka räjähtää herätteestä
effodere
  miinaajaperhosen toukan lehden pintakerrosten väliin tekemä käytävä

mikrobi /mˈikrobɪ/ (n)
microbium
  mikroskooppisen pieni eliö, mikro-organismi

mikrobiologia /mˈikrobˌiolˌoɡɪa/ (n)
microbiologia
  mikrobeja tutkiva tiede, mikrobien biologia

mikrometri /mˈikromˌetrɪ/ (n)
micrometrus
  metrin miljoonasosa eli millimetrin tuhannesosa, tunnus μm

mikrometriruuvi /mˈikromˌetrɪrˌuːvɪ/ (n)
micrometrus
  mittalaite tarkkoihin etäisyysmittauksiin, tarkkuus tyypillisesti 1/100 mm

mikroskooppi /mˈikroskˌoːpːɪ/ (n)
microscopium
  optinen laite, jolla pienistä esineistä tai eliöistä saadaan katseltavaksi suurennettuja kuvia

miksi /mˈiksɪ/ (adv)
cur
  minkä takia, minkä tähden, minkä vuoksi ?

miliaarinen /mˈilɪˌaːrɪnen/ (n)
miliarius
  sellainen, joka muodostaa viljanjyvämäisiä pesäkkeitä

miljonääri /mˈiljonˌæːrɪ/ (n)
milionarius
  henkilö, jolla on omaisuutta vähintään miljoonan arvosta

miljöö /mˈiljøː/ (n)
medius
  ympäristö; se millaisena ympäristömme näyttäytyy, sen vallitseva ilmapiiri, olemus ja aikaansaamat tuntemukset

millainen /mˈillainen/ (adj)
quālis
  minkälainen, minkä kaltainen

milloin /mˈilloin/ (adv)
quando
  , koska

mineraali /mˈinerˌaːlɪ/ (n)
minerale
  kivennäinen, yhtenäinen maankuoren tai taivaankappaleen aines, joka ei ole ihmisen tai elollisen luonnon tuottama; tavallisesti epäorgaaninen yhdiste

minervanpöllö /mˈinervˌampøllø/ (n)
Athene noctua
  pienikokoinen euraasialainen pöllölaji,

minimaalinen /mˈinɪmˌaːlɪnen/ (adj)
minimus
  mahdollisimman pieni, erittäin pieni

minimi /mˈinɪmɪ/ (n)
minimum
  pienin (mahdollinen) määrä tai aste

ministeri /mˈinɪstˌerɪ/ (n)
librariolus
  virkaa toimittava poliitikko, joka on valtioneuvoston jäsen ja siten myös hallituksen jäsen

ministeriö /mˈinɪstˌerɪø/ (n)
ministerium
  valtion hallituksen tietyn hallinnonhaaran osasto. Suomessa ministeriö on valtioneuvoston toimivaltainen osasto, jota johtaa se ministeri, jonka toimialaan ao. ministeriö kuuluu. Pääministeri on valtioneuvoston kanslian päällikkö.

miniä /mˈinɪæ/ (n)
nurus
  oman lapsen vaimo

minne /mˈinne/ (adv)
quō
  interrogatiivinen, liikkeen suuntaa kysyvä adverbi

minttu /mˈintːu/ (n)
menta
  jokin Mentha-suvun kasvi, yleensä viherminttu tai piparminttu

minuus /mˈinuːs/ (n)
ego
  Se mikä on ihmisessä itsessään. Oma minä, sielu ja psyyke.

minuutti /mˈinuːtːɪ/ (n)
horae pars sexagesima, minuta
  SI-järjestelmän mukainen ajan yksikkö, tunnus: min, 60 sekuntia, 1/60-osa tuntia

minä /mˈinæ/ (n)
ego
  minuus, ihmisen olemuksen subjektiivinen osa, ego

mirandeesi /mˈirandˌeːsɪ/ (n)
lingua mirandica
  Pohjois-Portugalissa puhuttava galloromaaninen kieli (kielitunnus: mwl)

mirri /mˈirrɪ/ (n)
porcella
  (hellittelynimi) kissa

misantropia /mˈisantrˌopɪa/ (n)
misanthropia
  vihan tunne ihmisiä kohtaan; ihmisviha

missi /mˈissɪ/ (n)
careō
  kauneuskilpailun osallistuja tai voittaja

missio /mˈissɪo/ (n)
expeditio
  yrityksen toiminta-ajatus, sen olemassaolon syy. Mission ajatellaan vastaavan kysymykseen siitä, mitä organisaatiossa halutaan pysyvästi tehdä ja mihin yritys haluaa pidemmällä aikavälillä päästä. Missio liittyy vahvasti yrityksen perustarkoitukseen ja sen ydintoimintaan.

missä /mˈissæ/ (adv)
ubi
  interrogatiivinen, olemista paikassa tai sijaintia kysyvä adverbi

mistelinoksa /mˈistelɪnˌoksa/ (n)
viscum
  eräs joulukoriste

mitali /mˈitalɪ/ (n)
medalis
  esimerkiksi muistoksi, palkinnoksi tai kunniamerkiksi tehty taiteellinen, usein pyöreä ja metallinen laatta

mitata /mˈitata/ (v)
metior
  arvioida tai määrittää jonkin asian pituuden, massan tai muun suureen määrää esim. mitan avulla

miten /mˈiten/ (adv)
quomodo
  millä tavoin; kuinka. Yleensä kysymyshakuinen.

mitoittaa /mˈitoitːaː/ (v)
dimensio
  suunnitella oikean suuruiseksi jtak varten

mitokondrio /mˈitokˌondrɪo/ (n)
mitochondrion
  kahdesta kalvosta muodostunut soluelin, jossa soluhengitys tapahtuu

mitta /mˈitːa/ (n)
mēnsūra
  jokin suureen arvo tai mittauksen tulos
  jokin laite, jolla voi mitata tai joka määrittää jonkin mittayksikön
  joukkofunktio, joka liittää luvun annetun joukon osajoukkoon

mittanauha /mˈitːanˌauha/ (n)
catena
  mittauksessa käytettävä pieni kankainen tai metallinen työkalu

mittari /mˈitːarɪ/ (n)
metrum
  laite, jolla mitataan jotakin

mitä /mˈitæ/ (adv)
quid
  miksi, mistä syystä; mitä sitten, saati sitten; jostakin puhumattakaan

mitätöidä /mˈitætˌøidæ/ (v)
invalidō
  julistaa laillisesti pätemättömäksi, sellaiseksi, jolla ei ole mitään juridista pätevyyttä

mitätöityä /mˈitætˌøityæ/ (v)
invalidō
  tulla mitättömäksi, kelvottomaksi

mobiili /mˈobɪːlɪ/ (adj)
mōbilis
  liikkuva, joko paikasta toiseen vaivattomasti siirrettävä tai itseliikkuva

moittia /mˈoitːɪa/ (v)
accusare
  esittää kritiikkiä jotakin kohtaan
castigo
  nuhdella

molekyyli /mˈolekˌyːlɪ/ (n)
molecula
  hiukkanen, joka koostuu toisiinsa kovalentti- tai ionisidoksilla liittyneistä atomeista

molemminpuolinen /mˈolemmˌimpuolɪnen/ (adj)
mūtuus
  kumpaakin osapuolta koskeva

molottaa /mˈolotːaː/ (v)
blaterō
  (arkikieltä) puhua epäselvästi

molybdeeni /mˈolybdˌeːnɪ/ (n)
molybdenum
  alkuaine, kemiallinen merkki Mo

momentti /mˈomentːɪ/ (n)
momentum temporis
  voiman momentti, mekaaninen suure, joka kuvaa voiman ja momenttivarren (vaikuttava matka) tulona syntyvää vääntövaikutusta

mongoli /mˈoŋŋolɪ/ (n)
mongolicus
  mongolin kieli (kielitunnus: mn), lähinnä Mongoliassa puhuttava mongolilainen kieli

mongolialainen /mˈoŋŋolˌialˌainen/ (adj)
mongolicus
  Mongoliasta peräisin oleva tai Mongoliaan liittyvä

mongolialainen /mˈoŋŋolˌialˌainen/ (n)
mongolicus
  pysyvästi Mongoliassa asuva henkilö
  Mongolian kansalainen
  syntyperältään mongolialainen

moniavioisuus /mˈonɪˌavɪˌoisuːs/ (n)
polygamia
  polygamia, olotila jossa yleensä uros pitää useaa puolisoa samaan aikaan

monikko /mˈonɪkːo/ (n)
pluralis
  sanan lukua ilmentävä muoto, joka viittaa moneen (samanlaiseen) nominiin, tai verbin tapauksessa siihen, että tekijöitä on monta

monikollinen /mˈonɪkˌollɪnen/ (adj)
plūrālis
  sellainen, joka on monikkomuodossa, monikossa oleva

monimuotoinen /mˈonɪmˌuotoinen/ (adj)
varius
  monesta erilaisesta asiasta koostuva

monitoimikone /mˈonɪtˌoimɪkˌone/ (n)
messor
  metsän hakkuussa käytettävä kone, joka kaataa, karsii, katkoo ja kasaa puun sekä mittaa hakatun puumäärän[http://www.mhy.fi/mhy/sanasto/fi_FI/m/ MHY Metsäalan sanastoa]

monitori /mˈonɪtˌorɪ/ (n)
monitor
  tarkkailtavaa ääntä tai kuvaa esittävä laite

monivuotinen /mˈonɪvˌuotɪnen/ (adj)
perennis
  yli kaksi vuotta elävä

monivärinen /mˈonɪvˌærɪnen/ (adj)
multicolor
  sellainen, jossa on monta väriä

monni /mˈonnɪ/ (n)
silūrus
  säkiä, monnikaloihin kuuluva makeassa vedessä elävä kookas viiksekäs petokala ()

monnikala /mˈonnɪkˌala/ (n)
silūrus
  mikä tahansa monnikalojen lahkoon () kuuluva kalalaji tai sellaisen yksilö

monofysitismi /mˈonofˌysɪtˌismɪ/ (n)
monophysitismus
  kerettiläisenä vuoden 451 kirkolliskokouksessa tuomittu kristillinen oppi, jonka mukaan Kristuksella on vain yksi, jumalallinen, luonto

monopoli /mˈonopˌolɪ/ (n)
monopolium
  tilanne, jossa toimialalla on vain yksi yritys

monstranssi /mˈonstranssɪ/ (n)
ostensorium
  astia, jota käytetään siunatun ehtoollisleivän kantamiseen

monumentti /mˈonumˌentːɪ/ (n)
monumentum
  suurikokoinen ja vaikuttava patsas tai muistomerkki

moodi /mˈoːdɪ/ (n)
modus
  laitteen tai ohjelman tila; toimintatila, toimintatapa
  kirkkosävellaji
  aineistossa useimmin esiintyvä arvo; valta-arvo, tyyppiarvo

mooli /mˈoːlɪ/ (n)
naevus
  ainemäärän SI-järjestelmän mukainen yksikkö (tunnus mol)

moottoripyörä /mˈoːtːorɪpˌyøræ/ (n)
autobirota, birota automataria
  kaksipyöräinen moottoriajoneuvo, jonka moottorin iskutilavuus on yli 50 kuutiosenttimetriä (vrt. mopo, mopedi)

moottoripyöräilijä /mˈoːtːorɪpˌyøræilˌijæ/ (n)
centaurus
  moottoripyörällä ajava tai ajamista harrastava henkilö

moottoritie /mˈoːtːorɪtie/ (n)
autovia
  vain auto- ja moottoripyöräliikenteelle tarkoitettu kaksiajoratainen tie, jolla on eri ajosuunnat erottava keskialue ja jolla nopeusrajoitus on Suomessa normaalioloissa vähintään 100 km/h

moraalinen /mˈoraːlɪnen/ (adj)
probus
  sellainen moraaliin liittyvä, joka edellyttää sopusoinnussa oloa vallitsevan moraalin kanssa; moraalin mukainen

moreeni /mˈoreːnɪ/ (n)
morēna
  jääkauden aikaansaama maa-ainesten lajittumaton kerrostuma, joka usein muodostaa maalajipeitteen. Erilaisia moreeneja nimetään niissä vallitsevan raekoon perusteella.

morfeemi /mˈorfeːmɪ/ (n)
morphema
  kielen pienin merkityksen sisältävä rakenneosa

morfologia /mˈorfolˌoɡɪa/ (n)
morphologia
  (biologia) muoto-oppi, biologian osa, jossa käsitellään eliöiden rakennetta ja kehitystä solujen, elimien ja kokonaisuuden osalta

morsian /mˈorsɪan/ (n)
sponsa
  kihlattu nainen, avioliittoon menossa oleva nainen

mosaiikki /mˈosaˌiːkːɪ/ (n)
musivum
  pienistä vierekkäin astelluista värillisistä lasi-, kivi- tai keramiikkapalasista tehty sommitelma

moskeija /mˈoskeija/ (n)
meschita
  islaminuskoisten temppeli

moskiitto /mˈoskɪːtːo/ (n)
culex
  erityisesti trooppisten alueiden malariasääskistä ja joskus myös muista hyttysistä käytetty nimitys

motetti /mˈotetːɪ/ (n)
motectum
  erilaisista kuoroteoksista käytetty nimitys

motiivi /mˈotɪːvɪ/ (n)
ratio
  (erityisesti) syy rikoksen tekemiseen

motti /mˈotːɪ/ (n)
obsessiō
  vihollisjoukon saarto

moukari /mˈoukarɪ/ (n)
clava
  kaksin käsin käytettävä kookas 3–10 kg painoinen vasara; leka
malleus
  moukarinheitossa kahvallinen vaijeri ja sen päässä oleva painava rautapallo, jota pyritään heittämään mahdollisimman pitkälle

moukarinheitto /mˈoukarˌinheitːo/ (n)
malleus
  yleisurheilulaji, jossa tavoitteena on heittää moukaria mahdollisimman pitkälle

moukka /mˈoukːa/ (n)
rupex
  käytökseltään sivistymätön henkilö; tomppeli, pölkkypää, hölmö, ääliö
agricola
  sotilas

mufloni /mˈuflonɪ/ (n)
mūsimō
  Euroopassa elävä luonnonvarainen lammas ()

muhamettilainen /mˈuhamˌetːɪlˌainen/ (adj)
Mahometanus
  islamilainen

muhkura /mˈuhkura/ (n)
tūber
  epämääräinen kohouma

muikku /mwˈikːu/ (n)
caseus
  siikojen sukuun kuuluva lohensukuinen sisä- ja murtovesien kalalaji, . Muikku on eläinplanktonia syövä parvikala. Murtovesissä kasvavaa muikkua nimitetään maivaksi.

muinainen /mwˈinainen/ (adj)
antīquus
  hyvin vanha, ikiaikainen

muinaisskandinaavi /mwˈinaisskˌandɪnˌaːvɪ/ (n)
lingua Nordica antiqua
  skandinaavisten kielten varhainen edeltäjä

muistaa /mwˈistaː/ (v)
meminī
  pitää, säilyttää mielessään

muisti /mwˈistɪ/ (n)
memoria
  kyky pitää mielessä aiemmin tapahtuneita asioita

muisto /mwˈisto/ (n)
memoria
  muistissa oleva tieto jostakin aiemmin tapahtuneesta, muistikuva

muistomerkki /mwˈistomˌerkːɪ/ (n)
monumentum
  julkisesti esille laitettu esine, usein veistos, joskus rakennus, joka kertoo menneestä tapahtumasta tai henkilöstä

muistuttaa /mwˈistutːaː/ (v)
commoneō
  saada joku toinen muistamaan, palauttamalla mieleen; mainita, huomauttaa
  tuoda joku tai jokin mieleen vaikutelmansa perusteella, vaikuttaa jonkun kaltaiselta

mukaan /mˈukaːn/ (adv)
in
  joukkoon, myötä; esim. jonkun kanssa, tapaa ilmaiseva adverbi

mukana /mˈukana/ (adv)
contra
  osana jotakin, muassa

mukauttaa /mˈukautːaː/ (v)
adaptō
  saada mukautumaan; sopeuttaa

mukautua /mˈukautˌua/ (v)
adaptō
  tulla jonkin mukaiseksi; sopeutua

mukautuminen /mˈukautˌumɪnen/ (n)
accommodātiō
  lajin sopeutuminen ympäristöön

mukava /mˈukava/ (adj)
amoenus
  ystävällinen
commodus
  hyvältä tuntuva, käytössä mukava, mukava käyttää
  turvallinen, runsas, jossa ei ole uhkaa muista

mukavuus /mˈukavuːs/ (n)
alloquor
  se, että on mukava

mukina /mˈukɪna/ (n)
ganniō
  mukiseminen

mukista /mˈukɪsta/ (v)
ganniō
  vastustaa, valittaa, olla vastahakoinen, esittää vastalause

muksu /mˈuksu/ (n)
haedus
  lapsi

mulkku /mˈulkːu/ (n)
mentula
  siitin
futūtor
  epämiellyttävä henkilö, kusipää

mullata /mˈullata/ (v)
clivus
  kääntää multaa viljelyssaran päälle

mulperi /mˈulperɪ/ (n)
mōrus
  mulperipuun hedelmä

mulperipuu /mˈulperɪpuː/ (n)
mōrus
  mulperikasvien (Moraceae) heimon silkkiäispuiden kasvisuvun (Morus) edustaja

multa /mˈulta/ (n)
humus
  lehtometsien runsaasta lehtikarikkeesta syntyvä eloperäinen maalaji, johon on sekoittunut myös kivennäismaalajeja

mummi /mˈummɪ/ (n)
avia
  vanhemman äiti

mummo /mˈummo/ (n)
avia
  vanhemman äiti

mummu /mˈummu/ (n)
avia
  isoäiti

muna /mˈuna/ (n)
ovum
  munivan eläimen (linnun tai matelijan) tuottama alkio, joka kehittyy munittuna sitä ympäröivän kuoren sisällä itsenäiseksi yksilöksi
  kananmuna elintarvikkeena

munakoiso /mˈunakˌoiso/ (n)
melongena
  koisokasveihin kuuluva vihanneshedelmä (Solanum melongena)

munanvalkuainen /mˈunanvˌalkuˌainen/ (n)
albumen
  munan sisäpuolen valkea osa

munasarja /mˈunasˌarja/ (n)
ovarium
  (anatomia) aivolisäkkeen säätelemä, naisen sukupuolielimistöön kuuluva parillinen elin munasolujen tuottamista varten

munasolu /mˈunasˌolu/ (n)
ovum
  naaraseläinten sukusolu, joka on ihmisen suurimpia soluja

munkki /mˈuŋkːɪ/ (n)
monachus
  miesluostarin asukas, luostariveli; uskonnollisista syistä askeesissa elävä mies

munniharppu /mˈunnɪhˌarpːu/ (n)
harpa
  idiofoninen soitin, jota soitetaan hampaita vasten pitämällä ja soittimen kieltä näppäilemällä siten, että suuontelo toimii kaikukoppana

munuainen /mˈunuˌainen/ (n)
ren, ginjal
  (anatomia) pavunmuotoinen virtsaa erittävä elin maksan ja pernan alapuolella

munuaisrasva /mˈunuˌaisrasva/ (n)
arvina
  nautaeläinten ja lampaiden munuaisten ympärillä oleva rasva, jota käytetään ruoanlaitossa ja josta valmistetaan talia

muodonmuutos /mˈuodonmˌuːtos/ (n)
trānsfōrmātiō
  ulkoisen muodon muuttuminen tai muuttaminen toiseksi

muodostaa /mˈuodostaː/ (v)
figūrō
  saattaa johonkin muotoon; aiheuttaa jokin; synnyttää, saada-aikaan jokin tai jotakin

muodostua /mˈuodostˌua/ (v)
compingō
  koostua, rakentua jostakin

muokata /mˈuokata/ (v)
adaptō
  saattaa uuteen tai toiseen muotoon; vaikuttaa johonkin muuttaen sitä, muovata
corrigō
  käsitellä tai kirjoittaa uudelleen jonkun toisen tekemää tekstiä tai muuta teosta

muokkaaja /mˈuokːaːja/ (n)
editor
  henkilö, joka muokkaa

muokkaus /mˈuokːaus/ (n)
correctio
  yksittäinen muokkaamisen teko

muoti /mˈuotɪ/ (n)
novus vestium mos
  usein houkutteilla tai muilla keinoin aikaan saatu ja ylläpidetty aikakaudelle tai ajanjaksolle ominainen, vallalla oleva suuntaus, jäljitelty tapa. Muoti kohdistuu erityisesti asusteisiin.

muoto /mˈuoto/ (n)
figura
  kuvion tai esineen piirteet, geometrinen muoto

muotoilla /mˈuotoilla/ (v)
fingō
  antaa jollekin muoto, saattaa johonkin muotoon; muovata

muotti /mˈuotːɪ/ (n)
fingō
  malli, johon muotoiltava asia tai materia sijoitetaan mukautuvasti

muovata /mˈuovata/ (v)
fingō
  muuttaa kappaleen muotoa esimerkiksi venyttämällä tai puristamalla

muovi /mˈuovɪ/ (n)
res plastica
  hiilipohjaisista polymeereistä ja niihin sekoitetuista lisäaineista, täyteaineista ja lujitteista koostuva materiaali

muovinen /mˈuovɪnen/ (adj)
plastica
  muovista valmistettu

murahtaa /mˈurahtaː/ (v)
grunniō
  päästää murahdus, eräänlainen lyhyt kurkkuääni

muratti /mˈuratːɪ/ (n)
hedera
  murattien () -suvun köynnöskasvi

murea /mˈurea/ (adj)
curtus
  sellainen, joka on helposti leikattava ja pureskeltava; sellainen, joka ei ole sitkeä

mureena /mˈureːna/ (n)
mūraena
  Atlantilla ja Välimeressä elävä noin 1,3 metrin pituinen ankerias

murehtia /mˈurehtˌia/ (v)
paeniteo
  miettiä jotakin asiaa huolestuneena ja surullisena

mureke /mˈureke/ (n)
insicium
  (keittiö) Hienoksi hakatusta lihasta, kalasta tai muusta korvaavasta valmistettu höystetty ruoka, joka paistetaan uunissa tai kypsytetään höyrykeittimessä.

murha /mˈurha/ (n)
nex
  tahallinen, suunniteltu hengen riisto toiselta ihmiseltä

murhaaja /mˈurhaːja/ (n)
homicida
  ihminen, joka on tehnyt murhan, tappanut suunnitelmallisesti tai julmasti toisen ihmisen

murhata /mˈurhata/ (v)
occidere
  tappaa toinen tahallisesti ja suunnitellusti, tehdä murha

murhe /mˈurhe/ (n)
aegritudo
  huoli, suru

murina /mˈurɪna/ (n)
hirrītus
  muriseminen
hirritus
  murisemisesta syntyvä ääni

murista /mˈurɪsta/ (v)
ganniō
  tuottaa uhkaavaa kurkkuääntä, joka on tyypillistä vihaiselle eläimelle

murmeli /mˈurmelɪ/ (n)
marmota
  oravien heimon sukuun (Marmota) kuuluva laji

muro /mˈuro/ (n)
frūmentum
  rapeaksi paahdettu viljanjyvä, joita syödään erityisesti aamiaiseksi maidon kanssa

murre /mˈurre/ (n)
dialectus
  alueellisesti esiintyvä kielen muunnelma, kielimuoto, jota ei voida pitää toisena kielenä

murrosikä /mˈurrosˌikæ/ (n)
pūbertās
  ikävaihe, jolloin ihminen kehittyy sukukypsäksi

murrosikäinen /mˈurrosɪkˌæinen/ (n)
adulēscēns
  murrosiässä oleva nuori

murskata /mˈurskata/ (v)
rumpere
  tehdä murskaksi, rikkoa palasiksi

murteellinen /mˈurteːllɪnen/ (adj)
in Dialecto
  murteeseen kuuluva (ilmaisuista yms.)

murtoluku /mˈurtolˌuku/ (n)
fractiō
  luku, joka on esitetty kokonaislukujen osamääränä

murtua /mˈurtua/ (v)
frangere
  mennä rikki, särkyä - usein tietystä kohdasta

murtuma /mˈurtuma/ (n)
fractūrā
  murtumisen tapahtuma tai ajankohta

muru /mˈuru/ (n)
cārus
  läheistä puhuteltaessa käytettävä hellittelysana

museo /mˈuseo/ (n)
museum
  laitos, johon on järjestelmällisesti kerätty taidetta, kulttuurihistoriaa tai luonnontiedettä koskevaa aineistoa

musiikillinen /mˈusɪːkˌillɪnen/ (adj)
musicus
  musiikkiin liittyvä

musiikki /mˈusɪːkːɪ/ (n)
musica, musice
  säveltaide, yleensä sävelten ja sävelryhmien välistä säännönmukaisuutta noudattavaan ääneen ja sen tuottamiseen perustuva taiteen muoto

musiikki-instrumentti /mˈusɪːkːɪˈinstrumˌentːɪ/ (n)
instrumentum musicum
  sävelen aikaansaamiseen tai soinnin ja rytmin korostamiseen käytettävä laite tai väline

musiikkilauseke /mˈusɪːkːɪlˌauseke/ (n)
complexio
  (musiikki) kolmen tai useamman säkeen muodostama rytmillinen tai melodinen jakso, fraasi.

musikaali /mˈusɪkˌaːlɪ/ (n)
mūsicus
  teatteriesitys tai elokuva, jossa on puhutun dialogin lisäksi lukuisia laulu- ja tanssinumeroita

muskottikukka /mˈuskotːɪkˌukːa/ (n)
matia
  eräiden muskottipuiden siemenen vaippaosa. Muskottikukkaa käytetään mausteena.

muslimi /mˈuslɪmɪ/ (n)
muslimanus
  islaminuskoinen henkilö

musta /mˈusta/ (adj)
niger, ater
  väriltään sellainen, joka ei heijasta lainkaan valoa; sysimusta aine on vailla väriä kaikissa valaistuksissa; sinimusta ja mustanharmaa ovat erittäin tummia värejä

musta /mˈusta/ (n)
niger, ater
  musta väri

musta aukko /mˈusta ˈaukːo/ (n)
foramen nigrum
  suurimassainen pistemäinen avaruuden kohde, jossa aine on tihentynyt loputtoman tiheään tilaan ja joka imee siihen osuvan valon

mustaherukka /mˈustaherˌukːa/ (n)
ribes nigrum
  herukka, jonka marja on lähes musta ()

mustamaija /mˈustamˌaija/ (n)
carrus
  erillisellä säilötilalla varustettu kiinniotettujen ja pidätettyjen kuljettamiseen tarkoitettu poliisiauto

mustarastas /mˈustarˌastas/ (n)
merula
  varpuslintuihin kuuluva rastas ()

mustasukkainen /mˈustasˌukːainen/ (adj)
invidiōsus
  sellainen, joka (aiheesta tai ilman) epäilee toisen uskollisuutta (erityisesti seksisuhteessa)

mustasukkaisuus /mˈustasˌukːaisuːs/ (n)
invidia
  inhimillinen ominaisuus tai luonteenpiirre, johon liittyy ylikorostunut omistamisenhalu yhdistyneenä kateellisuuteen ja epäluuloisuuteen, joskus aito menettämisenpelko

mustavaris /mˈustavarɪs/ (n)
graculus
  tumma violetin metallin hohtoinen variksen sukuinen lintu ()

muste /mˈuste/ (n)
atramentum
  paperille painettavaksi tai kirjoituksen tarkoitettu väriaine

mustekala /mˈustekˌala/ (n)
lolligo
  joukko vedessä eläviä pääjalkaisiin kuuluvia nilviäisiä (Cephalopoda), joilla on kahdeksan tai kymmenen lonkeroa ja jotkut lajit pystyvät piiloutumaan ruiskuttamalla eteensä vihollista harhauttavan väripilven

mustikka /mˈustɪkːa/ (n)
vaccīnium
  kangasmustikka, puolukoiden sukuun kuuluva kanervakasvi ()

muta /mˈuta/ (n)
lutum
  rapa, märkä savi

mutina /mˈutɪna/ (n)
muttiō
  mutiseminen

mutista /mˈutɪsta/ (v)
muttiō
  puhua hiljaa ja epäselvästi (usein paheksuvasti)

mutka /mˈutka/ (n)
flexus
  kaareva, koukistunut, käyrä tai väärä kohta jossakin; tiessä oleva osuus, joka ei ole suora; kaarre, kurvi

mutkikas /mˈutkɪkas/ (adj)
contortus
  monimutkainen, pulmallinen

mutteri /mˈutːerɪ/ (n)
scrofa
  pultin vastakappaleena käytettävä kiinnitysväline

muualla /mˈuːalla/ (adv)
alibi
  muussa paikassa

muukalainen /mˈuːkalˌainen/ (n)
extrānea
  yhteisön ulkopuolelta tuleva henkilö
aliēnus
  maapallon ulkopuolelta tuleva olento, avaruusolento

muuli /mˈuːlɪ/ (n)
mūlus
  hevostamman ja aasioriin risteymä; tällainen risteymä on yleensä lisääntymiskyvytön

muuliaasi /mˈuːlɪˌaːsɪ/ (n)
hinnus
  aasitamman ja hevosoriin risteymä

muumio /mˈuːmɪo/ (n)
mumia
  kuivumalla säilynyt tai kuivattamalla säilötty ruumis

muunnelma /mˈuːnnelma/ (n)
variatio
  muuntelemisen tulos

muurahainen /mˈuːrahˌainen/ (n)
formica
  jokin yleisen ja monilajisen -heimon yhdyskunnissa elävistä pistiäisiin kuuluvista hyönteisistä

muurahaiskarhu /mˈuːrahˌaiskarhu/ (n)
vermilingua
  mikä tahansa muurahaiskarhujen heimoon () kuuluva nisäkkäiden laji tai sellaisen yksilö

muurahaiskeko /mˈuːrahˌaiskeko/ (n)
formicarium
  kekomuurahaisten pesän maanpäällinen osa, joka koostuu pääasiassa kerätyistä aineksista

muurari /mˈuːrarɪ/ (n)
caementarius
  muurausta ammatikseen tekevä henkilö

muuri /mˈuːrɪ/ (n)
mūrus
  puolustustarkoitukseen rakennettu umpinainen pystysuora rakennelma, joka on tehty latomalla kivistä tai valettu muottiin rakennusmassasta. Ladottujen muurien kivet on tavallisesti sidottu laastilla.

muurinharja /mˈuːrɪnhˌarja/ (n)
tectum
  muurille rakennettu rintavarustus tai suojakatto

muurinmurtaja /mˈuːrɪnmˌurtaja/ (n)
ariēs
  piirityskone, jolla rikotaan linnoituksen muuri

muusa /mˈuːsa/ (n)
Musa
  kreikkalaisessa mytologiassa runottaria, taiteiden ja tieteiden haltiattaria

muusikko /mˈuːsɪkːo/ (n)
musicus
  esiintyvä taiteilija, ammattitaitoinen soittaja, säveltäjä; henkilö, joka tekee tai esittää musiikkia

muuten /mˈuːten/ (adv)
obiter
  (diskurssipartikkeli) ohimennen, kesken kaiken, sivumennen sanottuna

muutos /mˈuːtos/ (n)
cambiatio
  muuttuminen, toisenlaiseksi tuleminen; muuttaminen, toisenlaiseksi tekeminen

muuttaa /mˈuːtːaː/ (v)
migro
  siirtyä muualle asumaan, mennä pysyvästi toiseen paikkaan

muutto /mˈuːtːo/ (n)
migratio
  paikan vaihto

muuttohaukka /mˈuːtːohˌaukːa/ (n)
Falco peregrinus
  jalohaukkoihin kuuluva keskikokoinen päiväpetolintu ()

muuttoliike /mˈuːtːolˌiːke/ (n)
migratio
  Väestön siirtyminen asumaan toiselle alueelle.

muuttua /mˈuːtːua/ (v)
cambire
  tulla erilaiseksi

mykkä /mˈykːæ/ (adj)
infans
  syntymästään tai sairauden tai tapaturman vuoksi puhekyvytön

mykologi /mˈykolˌoɡɪ/ (n)
mycologus
  sienitieteen eli mykologian tutkija, sienitieteilijä

mylly /mˈylly/ (n)
molinum
  luonnon energian avulla tai käsivoimin jauhinkivin viljan jauhamiseen käytetty laite t. laitos; jauhamiseen käytetty tuotantolaitos; myös rakennus, johon tämä on sijoitettu t. ylipäänsä rakennus, jossa jauhetaan viljaa

myllynkivi /mˈyllyŋkˌivɪ/ (n)
mola
  toinen kivi myllyssä viljaa jauhavien pyöreiden kiekkomaisten uurrepintaisten kivien parista

myllyttää /mˈyllytːæː/ (v)
mola
  jauhaa myllyssä

mylläri /mˈyllærɪ/ (n)
molinarius
  myllyn hoitaja, joka jauhaa viljaa jauhoksi

mylviä /mˈylvɪæ/ (v)
mūgiō
  möyrytä, mölistä äänekkäästi

myntti /mˈyntːɪ/ (n)
nummus
  (vanh.) kolikko, lantti

myrkky /mˈyrkːy/ (n)
toxicum, venenum, virus
  elävälle eliölle jo pienenäkin annoksena vakavaa haittaa aiheuttava vieras aine; erityisesti myrkyttämistarkoitukseen tuotettu aine

myrkkykatko /mˈyrkːykˌatko/ (n)
cicūta
  sarjakukkaiskasveihin kuuluva myrkyllinen kaksivuotinen ruohovartinen kasvi ()

myrkyllinen /mˈyrkyllɪnen/ (adj)
venenosus
  sellainen kemiallisesti vaikuttava minkä pienetkin määrät aiheuttavat eliölle vakavia haittoja; myrkkyä sisältävä

myrkyttää /mˈyrkytːæː/ (v)
venēnō
  antaa jollekin myrkkyä

myrsky /mˈyrsky/ (n)
tempestas, procella
  (ilmatiede) voimakas matalapaine, johon liittyy keskinopeudeltaan 21–32 metriä sekunnissa (raja meteorologiassa) oleva tuuli

myrtti /mˈyrtːɪ/ (n)
myrtus
  meillä huonekasvina viljeltävä ikivihreä eurooppalainen koristepensas

myski /mˈyskɪ/ (n)
moschus
  eläinkunnasta, kuten myskihirven ihopussin rauhasten eritteenä saatava hajuaine, jota käytetään hajuvesiteollisuudessa. Myskiä tuotetaan myös synteettisesti

mysteeri /mˈysteːrɪ/ (n)
aenigma
  selittämätön arvoitus
  sakramentti
  keskiaikainen kristillinen näytelmä, mysteerinäytelmä

mysteerinäytelmä /mˈysteːrɪnˌæytelmæ/ (n)
mysterium
  keskiaikainen kristillisiin teksteihin perustuva näytelmä, jotka kuvasivat varsinkin Kristuksen elämänvaiheita ja joita esitettiin alunperin kirkossa

mytologia /mˈytolˌoɡɪa/ (n)
mythologia
  etnisen ryhmän yhteinen tarusto ja uskomukset. Jonkin uskonnon jumaluustarusto ja myytit; tällaisten tutkiminen

myydä /mˈyːdæ/ (v)
vendere
  antaa jotakin maksua vastaan; tehdä kauppaa, pitää kaupan
  par. 'mennä kaupaksi', 'käydä kaupaksi'

myyjä /mˈyːjæ/ (n)
venditor
  henkilö, joka myy jotain

myynti /mˈyːntɪ/ (n)
venditio
  myymisen toteutus, tapahtuma, jossa kaupan akti tapahtuu, tuote tai palvelus vaihdetaan rahaa vastaan

myyntiartikkeli /mˈyːntɪˌartɪkːˌelɪ/ (n)
articulus
  myynnissä oleva tuote, kauppatavara

myyntimies /mˈyːntɪmies/ (n)
institor
  henkilö, joka myy ammatikseen; myyjä

myyrä /mˈyːræ/ (n)
talpa
  organisaatioon soluttautunut vakooja

myytti /mˈyːtːɪ/ (n)
mythos
  tarina tai uskomus, joka selittää asioita, joista ei ole ensikäden tietoa tai joiden paikkansapitävyyttä ei voida todistaa

myöhemmin /mˈyøhemmɪn/ (adv)
postea
  myöhempänä aikana

myöhäinen /mˈyøhæinen/ (adj)
tardus
  sellainen, joka on ajallisesti pitkälle ehtinyt, pitkälle kulunut; viivästynyt; myöhä, myöhään ilmenevä

myöhästyä /mˈyøhæstˌyæ/ (v)
careō
  saapua tietyn määräajan jälkeen, myöhässä jhk

myöntää /mˈyøntæː/ (v)
fateor
  tunnustaa jokin asia, hyväksyä samanmielisenä tosiasia, olla samaa mieltä
dono
  antaa laina, sopimus jollekin osapuolelle

myös /mˈyøs/ (adv)
etiam
  jonkin lisäksi, jonkin ohella, ei ainoastaan; -kin

myöskään /mˈyøskæːn/ (adv)
nec X nec Y
  (negatiivisisssa yhteyksissä) myös

myötäillä /mˈyøtæillæ/ (v)
sequor
  olla myötäinen, olla jonkin mukainen

myötäjäiset /mˈyøtæjˌæiset/ (n)
dos
  rahamäärä tai muu omaisuus, jonka puoliso tai hänen perheensä maksaa toisen puolison perheelle naimisiinmenon yhteydessä

myötätunto /mˈyøtætˌunto/ (n)
misericordia
  tietoisuus toisen kärsimyksestä ja halu toimia sen helpottamiseksi

mädännäisyys /mˈædænnˌæisyːs/ (n)
corruptio
  korruptio

mädäntyä /mˈædæntˌyæ/ (v)
putrefaciō
  tulla mädäksi

mädättää /mˈædætːæː/ (v)
cariēs
  antaa mädäntyä tarkoituksella

mäki /mˈækɪ/ (n)
collis
  ympäristöönsä nähden selkeästi koholla oleva maastonkohta

mäkinen /mˈækɪnen/ (adj)
clīvōsus
  mäkiä sisältävä; pinnanmuodoiltaan mäkinen

mänty /mˈænty/ (n)
pinus
  metsämänty , Pinus-sukuun kuuluva havupuulaji

märehtiä /mˈærehtˌiæ/ (v)
rūmīnō
  (märehtijöistä) pureksia ruokansa toiseen kertaan
  miettiä, pohtia

märkä /mˈærkæ/ (adj)
umidus
  sellainen, jossa on paljon nestettä; kosteaa nestepitoisempi

mäti /mˈætɪ/ (n)
ova
  kudussa naaraskalan laskemat mätimunat, jotka koiraskala hedelmöittää maidilla

mätä /mˈætæ/ (adj)
cariōsus
  mätänemisilmiön pilaama

mätä /mˈætæ/ (n)
pūs
  bakteerien hajottama orgaaninen aine

mätäkuu /mˈætækuː/ (n)
canicula
  23.7. ja 23.8. välinen tai epämääräisempi ajanjakso keski–loppukesällä

mätämuna /mˈætæmˌuna/ (n)
carō pūtida
  ainainen epäonnistuja; joukon häpeäpilkku

mäyrä /mˈæyræ/ (n)
meles
  näätäeläimiin kuuluva yleensä metsässä asuva yöeläin (Meles meles), joka syö hyönteisiä, marjoja ja juuria

määkiä /mˈæːkɪæ/ (v)
bālō
  pitää lampaalle tai vuohelle ominaista ääntä

määre /mˈæːre/ (n)
attributum
  jokin, joka määrittää jotakin toista asiaa
complementum
  sana, joka määrittää nominia tai verbiä, paremmin määrite[Kielitoimiston sanakirja]

määritelmä /mˈæːrɪtˌelmæ/ (n)
definitio
  käsitteen ominaisuuksien lyhyt kielellinen kuvaus, definitio

määrittää /mˈæːrɪtːæː/ (v)
status
  tehdä määritys tai määrityksiä jonkin määrän tai muun mitallisen arvon selvittämiseksi

määrä /mˈæːræ/ (n)
quantitās
  paljous, se, missä määrin, kuinka runsaasti jotakin on

määräinen artikkeli /mˈæːræinen ˈartɪkːˌelɪ/ (n)
articulus definitus
  pääsanaan liittyvä artikkeli, joka kertoo pääsanan kieliopillisesti määräisestä muodosta eli siitä että pääsanan ajatellaan olevan tuttu tai tietty

määränpää /mˈæːræmpæː/ (n)
dēstinātiō
  maali

määräys /mˈæːræys/ (n)
dispōnō
  velvoittava ohje tehdä tai olla tekemättä jotakin

mökki /mˈøkːɪ/ (n)
casa
  maja, pieni, kevyt rakennus oleskelua varten

möljä /mˈøljæ/ (n)
naevus
  satama-aallonmurtajaan liitetty satamalaituri, johon usein johdetaan myös junanraiteet. Möljällä saattaa olla myös tavarasuojia ja pienten alusten kunnostuspaikka

mörkö /mˈørkø/ (n)
larva
  saduissa esiintyvä pelottava olento

mörssäri /mˈørssærɪ/ (n)
mortārium
  käytöstä pois jäänyt tykkityyppi, jota käytettiin pääasiassa kenttätykistössä

möyheä /mˈøyheæ/ (adj)
delicātus
  ilmava, kuohkea, pehmeä

möyrästää /mˈøyræstæː/ (v)
mūgiō
  möyrytä, mölistä äänekkäästi

naakka /nˈaːkːa/ (n)
graculus
  pieni tumma varislintu

naama /nˈaːma/ (n)
faciēs
  kasvot, ihmisen pään etuosa

naamari /nˈaːmarɪ/ (n)
masca
  kasvot peittävä suojus, suojanaamari

naamiaiset /nˈaːmɪˌaiset/ (n)
persona
  juhlat, joihin mennään pukeutuneina naamioihin tai erikoisiin asuihin

naamio /nˈaːmɪo/ (n)
masca
  kasvojen peittämiseen tarkoitettu suoja

naamioitua /nˈaːmɪˌoitua/ (v)
dissimulō
  panna naamio ylleen, laittautua joksikin muuksi, peittää kasvonsa jollakin

naapuri /nˈaːpurɪ/ (n)
adcola, accola
  Olinpaikan tai asunnon lähistön asukas. Rivi- ja kerrostaloissa on myös seinänaapureita.

naapurusto /nˈaːpurˌusto/ (n)
vicinitas
  toistensa naapureina asuvien ihmisten asunnoista, rakennuksista tai lähialueista muodostuva alueellinen yhteisö
  eräissä maissa kaupunginosaa pienempi hallinnollinen kokonaisuus; vastaa osittain Suomessa käytössä olevaa termiä osa-alue

naara /nˈaːra/ (n)
trahea
  koukku jota käytetään naaraukseen

naaras /nˈaːras/ (n)
fēmina
  sukupuolisesti erilaistuneilla lajeilla sen sukupuolen yksilö, jonka munasolut koiras hedelmöittää

nahka /nˈahka/ (n)
corium
  materiaali, jota saadaan parkitsemalla eläinten vuodista

nahkiainen /nˈahkɪˌainen/ (n)
lampetra
  (eläintiede) ympyräsuinen, vedessä elävä kiduksilla hengittävä selkärankainen nahkiaiskalojen lahkon (Petromyzontiformes) vesieläin, jolla on muodonvaihdos. Kalan tapaan se nousee jokeen syksyllä ja kutee keväällä. Munasta kuoriutuu toukka-aste, likomato.

nahuatl /nˈahuatl/ (n)
lingua navatlaca
  (kielitiede) nahuatlin kieli, alkuperäiskieli, jota puhutaan Meksikossa. Sanalista

naida /nˈaida/ (v)
marito
  ottaa joku puolisokseen, mennä naimisiin jonkun kanssa
futuō
  olla seksuaalisessa yhdynnässä jonkun kanssa, rakastella jotakuta

naiivi /nˈaɪːvɪ/ (adj)
simplex
  lapsellinen lapsenomaisen herkkäuskoinen, yksinkertainen

naimaton /nˈaimaton/ (adj)
caelebs
  henkilö, joka ei ole avioliitossa

nainen /nˈainen/ (n)
femina, mulier
  aikuinen naispuolinen ihminen, ihmisnaaras

nainti /nˈaintɪ/ (n)
coitus
  yhdyntä

naiseus /nˈaiseus/ (n)
muliebris status
  naisena oleminen; se, että on nainen

naismainen /nˈaismainen/ (adj)
perfluus
  naisille tyypillinen tai ominainen

naisopettaja /nˈaisopˌetːaja/ (n)
magistra
  opettaja, joka on sukupuoleltaan nainen; naispuolinen opettaja

naispuolinen /nˈaispuolɪnen/ (adj)
femineus
  sukupuoleltaan nainen

naistenmies /nˈaistenmies/ (n)
fēmellārius
  jatkuvasti eri naisten seksiseuraa tavoitteleva mies; naisten suosima mies

naisystävä /nˈaisystˌævæ/ (n)
amans
  naispuolinen seurustelukumppani

naivistinen /nˈaivɪstɪnen/ (adj)
credulus
  naivismin mukainen

nalli /nˈallɪ/ (n)
abecedārium
  pieni iskusta tai lämmöstä herkästi syttyvää ainetta sisältävä kapseli, joka sytyttää isomman räjähteen tai aseen ruudin

napa /nˈapa/ (n)
umbilicus
  poistetun napanuoran jättämä arpi ihmisen tai muun eläimen mahassa

napajää /nˈapajæː/ (n)
glacies polaris
  maapallon napoja peittävä ikijää

napakka /nˈapakːa/ (adj)
strēnuus
  ripeä ja ponteva

napanuora /nˈapanˌuora/ (n)
funiculus umbilicalis, nervus umbilicaris
  sikiön ja istukan yhdistävä yhdysside, jossa kulkee kolme verisuonta

napapiiri /nˈapapˌiːrɪ/ (n)
circulus poli
  leveyspiiri, jonka kulmaetäisyys maapallon pohjois- tai etelänavasta on sama kuin maapallon akselin kaltevuus, sijainti noin 66 astetta pohjoista ja eteläistä leveyttä; napapiirejä on maapallolla kaksi kappaletta

napata /nˈapata/ (v)
corripiō
  siepata, ottaa nopeasti käteensä

napausäänne /nˈapausˌæːnne/ (n)
lacinia
  yksitäryinen konsonanttiäänne, jota äännettäessä kielen kärki lyö nopeasti hammasvalliin liikkuen ensin ylös, sitten alas

napina /nˈapɪna/ (n)
ganniō
  (varsinkin epäsuora, vähä-ääninen tai kärjistämätön) sanallinen vastarinta

napoli /nˈapolɪ/ (n)
neāpolītānus
  Italiassa Napolin alueella puhuttava italoromaaninen kieli (kielitunnus: nap)

naposteltava /nˈapostˌeltava/ (n)
merenda
  pieni suuhunpantava

nappula /nˈapːula/ (n)
calyx
  pieni, yleensä lieriömäinen, lyhyt kappale

narahtaa /nˈarahtaː/ (v)
crepō
  päästää lyhyt nariseva ääni, jollainen kuuluu esimerkiksi rasvaamattomasta saranasta

narkolepsia /nˈarkolˌepsɪa/ (n)
narcolepsia
  pakonomainen torkahtelu

narri /nˈarrɪ/ (n)
stultus
  yleensä hoviin kuulunut henkilö, jonka tehtävänä oli hauskuttaa kuulijoitaan esimerkiksi vitsejä kertomalla

narrimaisuus /nˈarrɪmˌaisuːs/ (n)
fatuitās
  se, että on narrimainen

narsismi /nˈarsɪsmɪ/ (n)
Narcissismus
  rakentava itsensä rakastaminen
  narsistinen persoonallisuushäiriö

narttu /nˈartːu/ (n)
canicula
  naaraspuolinen koira
canis
  loukkaukseksi tarkoitettu luonnehdinta voimakastahtoisesta ja riitelevästä naisesta, joka ei sitoudu perinteisiin sosiaalisiin normeihin

naru /nˈaru/ (n)
fūnis
  sitomistarkoituksiin valmistettu yksinkertainen tai kerrattu, tavallisesti kierretty lankamainen tuote

nasta /nˈasta/ (n)
acus
  painonasta, pieni neula, jonka avulla voi kiinnittää esim. paperin ilmoitustaululle
ducere
  ajoneuvon renkaaseen kiinnitetty metallipiikki, jonka on tarkoitus lisätä pitoa jäällä

natiivi /nˈatɪːvɪ/ (adj)
indigena
  synnynnäinen

nationalismi /nˈatɪˌonalˌismɪ/ (n)
nationalismus
  poliittinen aate, joka korostaa kansallisuutta, kansojen, kansakuntien merkitystä ja itsemääräämisoikeutta; kansallisuusaate

nato /nˈato/ (n)
glōs
  oman aviomiehen sisar

natrium /nˈatrium/ (n)
natrium
  pehmeä, kevyt ja reaktiivinen alkalimetalli

natriumkloridi /nˈatriumklˌorɪdɪ/ (n)
sodium chloride
  natriumin suola (NaCl), joka meillä tunnetaan käyttönimillä ruokasuola, keittosuola tai merisuola

naudanliha /nˈaudanlˌiha/ (n)
būbula
  ruoanlaittoon tarkoitettu teurastetun nautaeläimen liha

nauha /nˈauha/ (n)
fascia
  kapea, litteä punomalla tai kutomalla valmistettu tuote tai muulla tavoin tehty saman muotoinen materiaali

naukua /nˈaukua/ (v)
miau
  kissasta, joistakin muista kissaeläimistä ja eräistä linnuista: pitää niille ominaista ääntä

naula /nˈaula/ (n)
clavus
  metallinen tai harvoin puinen terävä kiinnitystarvike, jolla kiinnitetään puuosia toisiinsa; nauloja voidaan käyttää myös taulujen ripustukseen tms.

nauraa /nˈauraː/ (v)
seuri, ridere
  päästää katkonaista ääntä, naurua, esimerkiksi ilon, hermostuneisuuden tai pilkan osoituksena

naurettava /nˈauretːˌava/ (adj)
rīdiculus
  pelkän naurun arvoinen; sellainen, jota ei ole syytä ottaa vakavasti

nauris /nˈaurɪs/ (n)
nāpus
  var. rapa, jo kaskiviljelykaudella kasvatettu viljelykasvi, makeahko juures, joka oli ennen perunaa tärkeä ravintokasvi, nykyisin lähinnä rehukasvi

nauru /nˈauru/ (n)
rīsus
  ihmisen tunteenilmaus iloon tai muuhun tunteenpurkaukseen

nauta /nˈauta/ (n)
bos
  onttosarvinen märehtijä, jonka lajeja ovat: biisoni, puhveli, kyttyränauta, kesy nauta. Kesyt naudat, kuten lehmä, sonni, hieho, vasikka ovat varsinaisia nautoja

nautaeläin /nˈautaelæin/ (n)
bovinus
  jokin onttosarvisten Bovinae alaheimoon kuuluva märehtijä

nautakarja /nˈautakˌarja/ (n)
pecu
  karjatalouden tuotantoeläiminä pidetyt nautaeläimet

nautintaoikeus /nˈautɪntaˌoikeus/ (n)
usufructus
  laajahko käyttöoikeus toisen omistamaan irtaimeen tai kiinteään esineeseen

nautinto /nˈautɪnto/ (n)
delectamentum
  mielihyvää tuottava asia

nauttia /nˈautːɪa/ (v)
fruor
  tuntea mielihyvää, kokea nautinto

nefriitti /nˈefrɪːtːɪ/ (n)
lapis nephrīticus
  eräs puolijalokivi (aktinoliitin muoto)

negatiivi /nˈeɡatˌiːvɪ/ (n)
negativus
  kuvan, esimerkiksi valokuvan tai elokuvan valmistuksessa tehtävä raakakappale, jossa valoisuus ja usein myös värit ovat päinvastaiset kuin valmiissa kuvassa eli positiivissa

negatiivinen /nˈeɡatˌiːvɪnen/ (adj)
negativus
  sellainen, joka on kielteinen; ei ole positiivinen

neiti /nˈeitɪ/ (n)
dominula
  naimaton nuori nainen

neitseellinen /nˈeitseːllɪnen/ (adj)
virgo
  ilman hedelmöitystä tapahtuva (lisääntyminen)

neitsyt /nˈeitsyt/ (n)
virgo
  henkilö, yleensä nainen, joka ei ole koskaan ollut sukupuoliyhteydessä

neitsyys /nˈeitsyːs/ (n)
virginitās
  neitsyenä olo, koskemattomuus

nekrofilia /nˈekrofˌilɪa/ (n)
necrophilia
  seksuaalisen kiinnostuksen kohdistuminen kuolleisiin, ruumiisiin

neliapila /nˈelɪˌapɪla/ (n)
trifolium
  apilan epätavallinen nelilehdykkäinen muunnos t. sitä muistuttava kuvio

neliö /nˈelɪø/ (n)
quadratum
  säännöllinen nelikulmio; suorakulmio, jonka sivut ovat yhtä pitkät keskenään
  toinen potenssi

neliöidä /nˈelɪˌøidæ/ (v)
quadratum
  kertoa luku itsellään

neljäkäs /nˈeljækæs/ (n)
rhombus
  (geometria) suunnikas, jonka kaikki sivut ovat yhtä pitkiä

neljännesvuosi /nˈeljænnˌesvuosɪ/ (n)
plaga
  vuoden neljäsosa; kolme kuukautta; 13 viikkoa

neljästi /nˈeljæstɪ/ (adv)
quater
  neljä kertaa

nelonen /nˈelonen/ (n)
quattuor
  numeroa neljä vastaava substantiivi, luku 4; numerolla neljä merkitty tai järjestetty

nenä /nˈenæ/ (n)
nasus, naris
  keskellä ihmisen kasvoja sijaitseva ruumiinosa, joka aistii hajuärsykkeitä, kosteuttaa ja puhdistaa hengityselimistöön tulevaa sisäänhengitysilmaa

nenäliina /nˈenælˌiːna/ (n)
sūdārium
  nenän niistämiseen käytettävä paperi- tai kangasliina

nenäluu /nˈenæluː/ (n)
os nasale
  toinen nenän harjan muodostavasta kahdestä pienestä luista

nenäontelo /nˈenæˌontelo/ (n)
cavitās nāsī
  (anatomia) parillinen sokkeloinen käytävä, joka ulottuu ulkonenästä nenänieluun

nenäverenvuoto /nˈenæverˌenvuoto/ (n)
epistaxis
  veren vuotaminen nenästä

neodyymi /nˈeodˌyːmɪ/ (n)
neodymium
  eräs lantanoideihin kuuluva alkuaine

neoliittinen /nˈeolˌiːtːɪnen/ (adj)
neolithicus
  neoliittisen kauden eli nuoremman kivikauden aikainen. Neoliittisen kauden katsotaan alkavan viljely- ja karjatalouden alkaessa

neologismi /nˈeoloɡˌismɪ/ (n)
neologismus
  uudissana

neon /nˈeon/ (n)
neon
  jalokaasuihin kuuluva alkuaine

neptunium /nˈeptunium/ (n)
neptunium
  eräs radioaktiivinen alkuaine

nero /nˈero/ (n)
daemon
  poikkeuksellisen älykäs henkilö

neste /nˈeste/ (n)
liquor
  juoksevassa olomuodossa oleva aine

nestemäinen /nˈestemˌæinen/ (adj)
liquidus
  olomuodoltaan nesteen kaltainen

netto /nˈetːo/ (n)
plaga
  se, mitä jää jäljelle, kun kaikki vähennykset on tehty

neula /nˈeula/ (n)
acus
  metallinen, ohut ja teräväpäinen työkalu, jota käytetään ompeluun tai kiinnittämään kankaita

neulanen /nˈeulanen/ (n)
acus
  havupuun kapea lehti

neulansilmä /nˈeulansˌilmæ/ (n)
forāmen acūs
  neulan tylpässä päässä oleva aukko, johon lanka pujotetaan

neurologia /nˈeurolˌoɡɪa/ (n)
neurologia
  aivojen ja hermoston orgaanisia sairauksia tutkiva lääketieteen osa-alue

neutri /nˈeutrɪ/ (n)
genus neutrum
  sanojen kieliopillinen sukupuolineutraali luokka kielissä, joissa käytetään suvun ilmaisevia artikkeleita

neutriino /nˈeutrɪːno/ (n)
neutrino
  (fysiikka) fermioneihin kuuluvia varauksettomia alkeishiukkasia, joita esiintyy kolmessa muodossa: elektronin, myonin ja taun neutriino

neutroni /nˈeutronɪ/ (n)
neutron
  sähkövaraukseton nukleoni, joka lähes poikkeuksetta yhdessä protoneiden kanssa muodostaa atomiytimen; yksi baryoneista ja koostuu kolmesta kvarkista

neutronitähti /nˈeutronɪtˌæhtɪ/ (n)
stella neutronica
  gravitaation vaikutuksesta kokoon luhistunut pienikokoinen tähti, jonka aine koostuu pääasiassa neutroneista

neuvo /nˈeuvo/ (n)
consilium
  saatu tai annettu hyödyllinen ohje

neuvoa /nˈeuvoa/ (v)
commoneo
  antaa ohjeita jklle jnk tekemiseen

neuvonta /nˈeuvonta/ (n)
doctrina
  Paikka mistä saa tietoa ja opastusta, infopiste, neuvontapiste

neuvosto /nˈeuvosto/ (n)
consilium
  yhtiön, työpaikan, valtion tms. päättävä tai neuvoa-antava elin

neuvostoliittolainen /nˈeuvostolˌiːtːolˌainen/ (adj)
sovieticus
  Neuvostoliitosta kotoisin tai peräisin oleva, Neuvostoliittoon liittyvä

neuvostoliittolainen /nˈeuvostolˌiːtːolˌainen/ (n)
sovieticus
  pysyvästi Neuvostoliitossa asunut henkilö

neuvotella /nˈeuvotella/ (v)
pāciscor
  käydä neuvotteluja

neuvottelija /nˈeuvotːˌelɪja/ (n)
interpres
  henkilö, joka neuvottelee jostakin

neuvottelu /nˈeuvotːˌelu/ (n)
colloquium
  keskustelu asiasta sopimiseksi

nielu /nˈielu/ (n)
pharynx
  suuontelon ruokatorveen yhdistävä ruoansulatuskanavan osa

nielurisatulehdus /nˈielurˌisatulˌehdus/ (n)
angina
  nielurisojen tulehtuminen, tonsilliitti

niemi /nˈiemɪ/ (n)
prōminens
  vesialueeseen työntyvä maakaistale t. maakieleke

niemimaa /nˈiemɪmaː/ (n)
paeninsula
  mantereesta mereen pistävä laaja maa-alue

nieriä /nˈierɪæ/ (n)
salvelinus alpinus
  rautu (), kylmissä vesissä elävä lohikala

nihilismi /nˈihɪlˌismɪ/ (n)
nihilismus
  ajatussuunta, joka kieltää vallitsevat arvot ja käsitykset

niin /nˈiːn/ (adv)
tam
  sillä tavalla
igitur
  (myöntösana) kyllä, "niin se oli"; sana, jolla vahvistetaan tai myönnellään (joko omaa tai toisen puhujan) aiempaa lausetta tai olettamaa
dexter
  siinä määrin

niin muodoin /nˈiːn mˈuodoin/ (adv)
illim
  siksi, sen vuoksi, tämän johdosta, siten, täten, niinpä, siis

niistää /nˈiːstæː/ (v)
afflare
  puhaltaa sieraimet puhtaaksi samalla sormilla nenää puristellen

niitty /nˈiːtːy/ (n)
pratum
  luonnontilainen aukea, jossa kasvaa niittykukkia ja heiniä

niittää /nˈiːtːæː/ (v)
dēmetō
  katkoa ja kaataa heinää, pääasiassa viikatteella
consequor
  saavuttaa, saada osakseen

nikama /nˈikama/ (n)
vertebra
  epäsäännöllisen muotoinen moniulokkeinen luu, joista selkäranka muodostuu ()

nikkeli /nˈikːelɪ/ (n)
niccolum
  siirtymämetalleihin kuuluva alkuaine. Nikkelin kemiallinen merkki on Ni.

nikotella /nˈikotella/ (v)
singulto
  hikata, hikotella

nikotiini /nˈikotˌiːnɪ/ (n)
nicotina
  tupakoista (Nicotiana) saatava myrkyllinen alkaloidi

nilkka /nˈilkːa/ (n)
tarsus, talus
  nivel säären ja jalkaterän välissä

nilos /nˈilos/ (n)
locus lubricus
  liukas, niljakka paikka

nilviäinen /nˈilvɪˌæinen/ (n)
mollusca
  tavallisesti pehmeäruumiisten yksineuvoisten suvullisesti lisääntyvien kaikissa maailman merissä, jonkin verran sisävesissä ja osa maalla olevien, vaihtelevan kokoisten selkärangattomien suuren kokonaisuuden, eläinkunnan pääjakson Mollusca edustaja

nimbus /nˈimbus/ (n)
nimbus
  sadepilvi, yleensä yhdysssanojenn cumulonimbus tai nimbostratus osana

nimekäs /nˈimekæs/ (adj)
fāmōsus
  nimeä saanut, monen tuntema, tunnettu, kuuluisa

nimentö /nˈimentø/ (n)
nōminātīvus
  nominatiivin vanhempi rinnakkaisnimi

nimetä /nˈimetæ/ (v)
denotare
  antaa nimeksi
  mainita nimeltä tai muuten tunnistaa tietty henkilö

nimetön /nˈimetøn/ (n)
digitus annularis
  sormi ihmisen kädessä keskisormen ja pikkusormen välissä

nimi /nˈimɪ/ (n)
nomen
  käsitteen pelkistetty verbaalinen kuvaus, sovittu nimitys. Nimet luokitellaan nimisanoihin eli substantiiveihin ja luonteensa mukaisesti siellä alaryhmiin.

nimikirjoitus /nˈimɪkˌirjoitus/ (n)
subscriptiō
  henkilön itsensä omalla persoonallisella tavallaan käsin kirjoittama oma nimi

nimimerkki /nˈimɪmˌerkːɪ/ (n)
agnomen
  merkkijono, joka nimikoi Internet-palvelun tai pikaviestinsovelluksen tai vastaavan käyttäjän; usein vastaa käyttäjätunnusta

nimittäin /nˈimɪtːæin/ (adv)
nomen
  sana, jota seuraa tarkennus edellä sanottuun

nimittää /nˈimɪtːæː/ (v)
addīcō
  antaa jollekin nimi tai nimitys; asettaa johonkin nimettyyn tehtävään
facere
  kutsua jollakin nimellä.

niobium /nˈiobium/ (n)
niobium
  eräs alkuaine

niska /nˈiska/ (n)
nucha, cervix
  kaulan takaosa; ruumiinosa selkäpuolella pään ja vartalon välillä

nisäkäs /nˈisækæs/ (n)
mammalia
  imettäväinen; selkäjänteisten nisäkkäiden luokkaan kuuluva eläin, joka imettää poikasiaan

nitoja /nˈitoja/ (n)
consutorium
  (arkikieltä) nitomalaite

niukasti /nˈiukastɪ/ (adv)
vix
  hyvin vähän, juuri ja juuri riittävästi

niukkuus /nˈiukːuːs/ (n)
inopia
  vallitseva tila, jossa hyödykettä on tarjolla markkinoilla vähemmän kuin sitä kysytään

nivel /nˈivel/ (n)
articulus
  (anatomia) kahden toisiinsa liittyvän tukirangan osan liikkuva tai kiinteä liitos

niveljalkaiset /nˈiveljˌalkaiset/ (n)
Arthropoda
  eläinkunnan suurin pääjakso,

niveltulehdus /nˈiveltulˌehdus/ (n)
cheragra
  vaiva, jossa nivelessä käynnistyy tulehdusreaktio

nivunen /nˈivunen/ (n)
inguin
  symmetrisesti reisien sisäpuolilla jalan ja vartalon liittymäkohdassa sijaitseva myös nivusseuduksi kutsuttu alue, ihmisellä suoliluun etukärjen, häpyluun reunan, vatsan ja reiden väliin jäävä alue

nobelium /nˈobelium/ (n)
nobelium
  eräs alkuaine

noin /nˈoin/ (adv)
circa
  likimain, suunnilleen; lyhenne on n.

noita /nˈoita/ (n)
fascinans
  entisajan epäkristillisiä ja siksi pahoiksi leimattuja tietäjiä ja magian, noituuden tai kansanlääkinnän harjoittajia

noita-akka /nˈoitaˈakːa/ (n)
fascinans
  noituutta tai salatieteitä harrastava nainen, erityisesti saduissa ja tarinoissa

noituus /nˈoituːs/ (n)
artes magae
  se, että on noita; noidan taikakeinot

noki /nˈokɪ/ (n)
fūlīgō
  epätäydellisestä palamisesta syntyvä hienojakoinen hiili

nokinen /nˈokɪnen/ (adj)
fūlīginōsus
  noen peittämä

nokka /nˈokːa/ (n)
rostrum
  linnun tai nokkaeläimen ulkoneva sarveisaineesta muodostunut leukaosa

nokkahuilu /nˈokːahwˌilu/ (n)
tibia recta
  soittimen päässä olevaan suukappaleeseen puhallettava huilu, päästä puhallettava huilu

nokkakala /nˈokːakˌala/ (n)
Belona belona
  eräs nokkakaloihin kuuluva pitkä ja laiha kalalaji () tai sen yksilö

nokkasiili /nˈokːasˌiːlɪ/ (n)
echidna
  nokkaeläimiin kuuluva Australiassa ja Tasmaniassa elävä siiliä muistuttava eläin ()

nokkela /nˈokːela/ (adj)
versūtus
  nopeaälyinen

nokkia /nˈokːɪa/ (v)
modius
  lyödä toistuvasti nokallaan

nokkonen /nˈokːonen/ (n)
urtica
  isonokkonen, eräs runsastyppistä maata rakastava kasvi, joka tunnetaan siitä että sen lehdissä on poltetta aihettavia piikkejä (Urtica dioica)

nolla /nˈolla/ (n)
terrae filius
  jonkin joka on mitätön, arvoton

nolo /nˈolo/ (adj)
difficilis
  nolostuttava

nominatiivi /nˈomɪnatˌiːvɪ/ (n)
nominativus
  nominin perusmuoto

nomini /nˈomɪnɪ/ (n)
nomen
  sana, joka taipuu sijamuodoissa sekä yksikössä ja monikossa

nooni /nˈoːnɪ/ (n)
nonum
  länsimaisessa säveljärjestelmässä oktaavin ja sekunnin (pieni 13 ja suuri 14 puolisävelaskeleen) laajuinen intervalli

nopea /nˈopea/ (adj)
celer
  sellainen, jolla on suuri nopeus

nopeasti /nˈopeˌastɪ/ (adv)
celeriter
  suurella nopeudella

nopeus /nˈopeus/ (n)
velocitas
  vektorisuure, joka ilmaisee liikkeen määrän ja suunnan; paikan muutos tietyssä ajassa, aikayksikössä kuljettu matka; yksikkö metriä sekunnissa (m/s)

noppa /nˈopːa/ (n)
talus, tessera
  arpakuutio eli peleissä ja leikeissä käytetty satunnaistuloksia antava viskeltävä tahokas esine

nopsaan /nˈopsaːn/ (adv)
celer
  nopeasti

norjalainen /nˈorjalˌainen/ (n)
Norvegia
  pysyvästi Norjassa asuva henkilö

norkko /nˈorkːo/ (n)
iulus
  velttolapakkoinen tähkää muistuttava puun riippuva kukinto

normaali /nˈormaːlɪ/ (adj)
normalis
  säännönmukainen, odotuksia vastaava, hyväksyttävä, tavanomainen

normaali /nˈormaːlɪ/ (n)
normalis
  suoraa tai tasoa vastaan kohtisuora suora tai vektori
  ohjeeksi tarkoitettu tyypitetty malli, esikuva tai esine

normaalisti /nˈormaːlˌistɪ/ (adv)
normaliter
  tavallisesti

norsu /nˈorsu/ (n)
elephantus, elephas
  elefantti, suurin maalla elävä nisäkäs ()

norsunluinen /nˈorsunlwɪnen/ (adj)
eburneus
  sellainen, joka on norsunluuta, norsunluusta valmistettu

norsunluu /nˈorsunluː/ (n)
ebur
  norsun syöksyhampaiden kova luu

nostaa /nˈostaː/ (v)
animo
  siirtää tai laittaa ylemmäs; saada nousemaan ylös, ilmaan

nostattaa /nˈostatːaː/ (v)
animo
  saada aikaan, aiheuttaa
  (taikinasta) antaa nousta

noste /nˈoste/ (n)
anosa
  (fysiikka) Arkhimeden lain mukaisesti nesteeseen tai kaasuun upotettuun kappaleeseen suoraan ylöspäin vaikuttava voima

nostokurki /nˈostokˌurkɪ/ (n)
polyspaston
  kappaleiden nostamiseen ja siirtämiseen tarkoitettu kone

notaari /nˈotaːrɪ/ (n)
notarius
  eräiden, nykyisin yleensä lainoppineisuutta vaativien tehtävien nimike

noteerata /nˈoteːrˌata/ (v)
video
  panna merkille, huomioida
aestimō
  arvostaa

notkeus /nˈotkeus/ (n)
flexibilitās
  se, että on notkea

notkua /nˈotkua/ (v)
moror
  (puhekieltä) oleilla, vetelehtiä, lorvia, kuluttaa aikaansa

nousta /nˈousta/ (v)
ascendo
  liikkua ylöspäin tai ylemmäs, kohota

nousu /nˈousu/ (n)
ortus
  kohoaminen, konkreettisen tai kuvaannollisen korkeusaseman muuttuminen ylemmäksi
  jonkin mitattavan arvon suureneminen; hintojen suureneminen, kallistuminen; määrän kasvaminen, lisääntyminen: laajeneminen, leviäminen
  Auringon, Kuun tai planeettojen tulo esiin horisontin takaa

nousukas /nˈousukas/ (n)
novus homo
  henkilö, jonka varallisuus, yhteiskunnallinen asema tai maine on nopeassa ajassa huomattavasti kohentunut, mutta joka ei saa osakseen samaa kunnioitusta ja arvostusta kuin muut tässä asemassa olevat

noutaa /nˈoutaː/ (v)
sum
  käydä hakemassa, hakea

noutopöytä /nˈoutopˌøytæ/ (n)
tundō
  tarjoilutapa, jossa ruoat ja juomat haetaan erilliseltä pöydältä tai eri pöydiltä ja nautitaan muussa pöydässä; buffet, (arkikieltä) seisova pöytä

novelli /nˈovellɪ/ (n)
novellus
  lyhyehkö kaunokirjallinen kertomus

nudismi /nˈudɪsmɪ/ (n)
gymnismus
  alastomuuden harrastaminen

nuha /nˈuha/ (n)
catarrhus
  nenän limakalvojen tulehdus, joka aiheuttaa liman vuotamista nenästä

nuhde /nˈuhde/ (n)
obiurgō
  (yleensä monikossa) negatiivinen palaute virheestä tai sopimattomasta käytöksestä

nuhteeton /nˈuhteːton/ (adj)
innocens
  sellainen, joka ei anna aihetta nuhteisiin; joka käyttäytyy kunnollisesti

nuhtelu /nˈuhtelu/ (n)
obiurgō
  nuhteleminen

nuija /nwˈija/ (n)
clāva
  muinoin sodassa käytetty puinen lyömäase
bardus
  typerys, ääliö, juntti, bimbo

nuijapää /nwˈijapæː/ (n)
gyrinus, ranula
  sammakkoeläinten vedessä elävä raajaton poikasvaihe

nukahtaa /nˈukahtaː/ (v)
addormiscō
  vaipua uneen

nukke /nˈukːe/ (n)
pupa
  usein ihmishahmoa esittävä leikkikalu

nukkua /nˈukːua/ (v)
dormire
  olla unessa

nukkua pois /nˈukːua pˈois/ (v)
aborior
  kuolla

nukkuja /nˈukːuja/ (n)
dormītor
  henkilö, joka nukkuu

nukleiinihappo /nˈukleˌiːnɪhˌapːo/ (n)
acidum nucleicum
  DNA tai RNA

nulikka /nˈulɪkːa/ (n)
furcifer
  huonokäytöksinen lapsi

numeraali /nˈumerˌaːlɪ/ (n)
nomen numerale
  nomineihin kuuluva lukusana, joka voidaan ilmaista myös numeromerkein; jaetaan kahteen ryhmään, kardinaalilukuihin ja ordinaalilukuihin

numero /nˈumero/ (n)
nota numeri
  kirjoitusjärjestelmässä oleva tietyn lukusanan eli numeraalin esittämiseksi sovittu merkki, numeromerkki
numerus
  numeroin (1) tehty merkintä, joka kuvaa erilaisissa järjestelmissä asemaa, kokoa, osaa, sijaintia tai muuta yksilöintiä, usein kirjainten yhteydessä käytetty symboli
  ohjelmanumero, esitys

nummi /nˈummɪ/ (n)
ethnicus
  pääsääntöisesti karu, puuton tai matalakasvuista kasvustoa sisältävä alue, jossa hapan hedelmätön maaperä

nuntius /nˈuntius/ (n)
nuntius
  Pyhän istuimen suurlähettilään arvonimi

nuoli /nˈuolɪ/ (n)
sagitta
  teräväkärkinen, jousessa käytettävä ammus

nuolla /nˈuolla/ (v)
lambō
  kosketella kielellään

nuori /nˈuorɪ/ (adj)
iuvenis
  sellainen, jolla on alhainen ikä tai, jolla on vähäinen määrä elettyjä vuosia. Hyvin nuoria saatetaan kutsua pieniksi, eikä aina koon mukaan.

nuoriso /nˈuorɪso/ (n)
iuventus
  nuoret ihmiset

nuoruus /nˈuoruːs/ (n)
iuventus, adulescentia
  ihmisen ikäkausi lapsuuden ja aikuisuuden välillä, aika jolloin ihminen on nuori

nuotio /nˈuotɪo/ (n)
ignis
  avoimeen paikkaan ilman kiinteätä tulisijaa sytytetty kontrolloitu, pienehkö tuli

nuotti /nˈuotːɪ/ (n)
tonus
  musiikin kirjallisessa muistiin merkitsemisessä käytettävä symboli, joka osoittaa sävelen korkeuden ja sävelen keston annetussa tempossa

nuottiavain /nˈuotːɪavain/ (n)
clavis
  nuottiviivaston merkki, joka ilmoittaa viivaston perussävelkorkeuden

nuppi /nˈupːɪ/ (n)
bulla
  yl. pieni pallon t. puolipallon muotoinen paksunnos, ponsi, kohouma tms. tav. esineen päässä koristeena, kädensijana, luiskahtamisen esteenä tms.

nuppu /nˈupːu/ (n)
gemma
  kukkakasvin avautumaton kukka

nurkka /nˈurkːa/ (n)
angulus
  paikka, jossa kaksi seinää kohtaavat

nurmikko /nˈurmɪkːo/ (n)
virectum
  heinälajeista koostuva monivuotinen kasvusto, joka pidetään matalana leikkaamalla

nussia /nˈussɪa/ (v)
futuere
  naida, harrastaa seksiä

nussija /nˈussɪja/ (n)
futūtor
  se, joka nussii (erityisesti yhdyssanojen osana)

nuudeli /nˈuːdelɪ/ (n)
collȳra
  eräs nauhamainen pastatyyppi

nuuska /nˈuːska/ (n)
tergeo
  suussa ylä- tai alahuulen alla käytettävä tupakkatuote, jonka nikotiini imeytyy verenkiertoon suun limakalvojen kautta

nyhtää /nˈyhtæː/ (v)
lacrima
  kiskoa irti
trahō
  repiä rikki

nykyaika /nˈykyˌaika/ (n)
hoc die
  parhaillaan kuluva ajanjakso, aika menneen ja tulevan välillä

nykyaikainen /nˈykyˌaikainen/ (adj)
aequālis
  sellainen, joka tai mikä kuluu nykyaikaan ja on siihen mukautunut

nykyinen /nˈykyinen/ (adj)
praesens
  sellainen, joka on olemassa tai vallitsee parhaillaan; tällä hetkellä oleva, tämänhetkinen

nykyisin /nˈykyisɪn/ (adv)
hoc die
  nykyisenä aikana

nykyisyys /nˈykyisyːs/ (n)
aetas
  juuri kuluva hetki, tämä aika

nykypäivä /nˈykypˌæivæ/ (n)
condono
  nykyisyys

nykyään /nˈykyæːn/ (adv)
hoc die
  näinä aikoina, nykyisin

nyrkinisku /nˈyrkɪnˌisku/ (n)
colaphus
  isku nyrkillä

nyrkkeilijä /nˈyrkːeilˌijæ/ (n)
pugil
  henkilö, joka harjoittaa nyrkkeilyä

nyrkkeillä /nˈyrkːeillæ/ (v)
bōx
  harjoittaa nyrkkeilyä

nyrkkeily /nˈyrkːeily/ (n)
pugilatus
  kamppailu-urheilulaji, jossa kaksi ottelijaa yrittävät lyödä toisiaan pehmustetuilla hanskoilla suojatuilla nyrkeillään

nyrkkeilyhanska /nˈyrkːeilyhˌanska/ (n)
caestus
  nyrkkeilyssä käytettävä hanska, jollaiset on molemmissa käsissä

nyrkkeilykehä /nˈyrkːeilˌykehæ/ (n)
tintinare
  köysien rajaama 6×6 metrin neliön muotoinen kenttä, jossa nyrkkeilyottelu käydään

nyrkki /nˈyrkːɪ/ (n)
pugnus
  käsi, jonka sormet on puristettu suppuun vasten kämmentä

nystyrä /nˈystyræ/ (n)
glaeba
  pieni kohoama, kyhmy, pahkura

nyt /nˈyt/ (adv)
nunc
  parhaillaan, parasta aikaa, juuri puhehetkellä

nyökyttää /nˈyøkytːæː/ (v)
adnuō
  nyökätä toistuvasti

nyökätä /nˈyøkætæ/ (v)
adnuō
  heilauttaa päätään siten, että leuka käväisee lähellä rintaa tyypillisesti myönteisen vastauksen tai tervehdyksen merkiksi

näennäinen /nˈæennˌæinen/ (adj)
manifestus
  sellainen, mikä vaikuttaa joltakin olematta sitä todellisuudessa
virtualis
  sellainen, mikä vaikuttaa joltakin olematta sitä todellisuudessa; virtuaali-

nähdä /nˈæhdæ/ (v)
videre
  aistia näköaistin avulla, kyetä erottamaan silmillään
  ymmärtää, tajuta

nähtävyys /nˈæhtævyːs/ (n)
res visu digna
  näkemisen tai vierailun arvoisena pidetty paikka, rakennus, muistomerkki tmv.

näin /nˈæin/ (adv)
ergo
  tällä tavalla, tähän tapaan

näivettyä /nˈæivetːˌyæ/ (v)
marceō
  nuutua, surkastua, riutua, kuihtua

näkeminen /nˈækemɪnen/ (n)
videns
  (fysiologia), (psykologia) näköhavainto eli näköjärjestelmän kyky tulkita valon välittämää visuaalista informaatiota ja aivojen siitä muodostamaa "kuvaa"

näkemys /nˈækemys/ (n)
adspectus
  sisäistynyt mielikuva; henkilökohtainen mielipide

näkijä /nˈækɪjæ/ (n)
fatidica
  ennaltanäkijä, ennustaja

näkinkenkä /nˈækɪŋkˌeŋkæ/ (n)
putāmen
  simpukka tai kotilo, erityisesti rannalta löytyvä kuori

näky /nˈæky/ (n)
visus
  kuviteltu tai aivoissa olevan fyysisen ongelman aiheuttama harhakuva

näkymä /nˈækymæ/ (n)
praespectus
  jostain kohdasta edessäpäin nähtävissä oleva

näkymätön /nˈækymætøn/ (adj)
invisus
  sellainen, jota ei voi nähdä; silmälle havaitsematon

näkyvä /nˈækyvæ/ (adj)
spectābilis
  joka on ilmiselvästi havaittavissa

näkyvä valo /nˈækyvæ vˈalo/ (n)
accendō
  valo; sähkömagneettisen spektrin se osa, joka on ihmissilmän havaittavissa

näkyä /nˈækyæ/ (v)
designo
  olla silmin havaittavissa

näköaisti /nˈækøˌaistɪ/ (n)
lux
  (fysiologia) näkö, näköelimen toimintaan perustuva aisti, alkeellisimmillaan kyky havaita valoa

näköinen /nˈækøinen/ (adj)
amo
  sellainen, joka on ulkonäöltään jonkin tai jonkun kaltainen; joltakin näyttävä.

näkökohta /nˈækøkˌohta/ (n)
acumen
  tarkastelussa huomioonotettava seikka, asianhaara tai puoli

nälkä /nˈælkæ/ (n)
fames
  ruumiillinen tuntemus, että tarvitsee ruokaa; näläntunne

nälkäinen /nˈælkæinen/ (adj)
iēiūnus
  sellainen, jolla on nälkä

nälänhätä /nˈælænhˌætæ/ (n)
caritas
  vallitseva ruoan äärimmäinen niukkuus, mikä johtaa aliravitsemukseen ja siihen, että kaikille ei ole saatavissa tarpeeksi ravintoa hengissä pysymiseksi

nänni /nˈænnɪ/ (n)
mamilla
  nisäkkään pyöreä ja ulkoneva nysty, jonka kärkeen maitotiehyt avautuu

näppäillä /nˈæpːæillæ/ (v)
genus
  painella näppäimistön näppäimiä

näppäin /nˈæpːæin/ (n)
clāvis
  kirjoituskoneen, puhelimen, tietokoneen, soittimen tai vastaavan laitteen sormella painettava nappula, jota painamalla välittyy haluttu toiminne mekaanisesti tai sähköisesti

närhi /nˈærhɪ/ (n)
Garrulus glandarius
  värikäs varislintu ()

näsiä /nˈæsɪæ/ (n)
mezereon
  aikaisin keväällä kukkiva pensas, joka tuottaa myrkyllisiä marjoja (Daphne mezereum)

näyte /nˈæyte/ (n)
exemplum
  jostain otettu pala tai osuus, otos, erityisesti tutkimustarkoituksia varten
specimen
  ilmaiseksi jaettava kappale jotain tuotetta

näytellä /nˈæytellæ/ (v)
ago
  esittää osaa näytelmässä tai elokuvassa; työskennellä näyttelijänä

näytelmä /nˈæytelmæ/ (n)
fabula
  vuoropuheluihin perustuva, tavallisesti näyttämöllä esitettäväksi tarkoitettu kirjallisen tekstin muoto; draamaan perustuva teatteriesitys

näytteillepano /nˈæytːeillˌepano/ (n)
exhibeō
  katseltavaksi asettaminen, nähtäväksi sijoittaminen

näytteleminen /nˈæytːelˌemɪnen/ (n)
histriōnia
  omista lähtökohdista ja olemuksesta toisen tuntevan, kokevan ja toimivan hahmon tai henkilön luomista

näyttelijä /nˈæytːelˌijæ/ (n)
actor
  henkilö joka näyttelee jotain roolia työkseen

näyttelijätär /nˈæytːelˌijætær/ (n)
actrix
  naispuolinen näyttelijä

näyttely /nˈæytːely/ (n)
ostentus
  esineiden tai asioiden esittelemiseen tarkoitettu tapahtuma

näyttää /nˈæytːæː/ (v)
videor
  olla jonkin näköinen
  vaikuttaa joltakin
monstrare
  antaa jonkun nähtäväksi, esitellä

näyttö /nˈæytːø/ (n)
custōdia
  näyttölaite; kuvaa näyttävä elektroninen laite

näytös /nˈæytøs/ (n)
ostentus
  esitys sirkuksessa, teatterissa tai elokuvateatterissa
ago
  kohtauksista koostuva näytelmän osa

näätä /nˈæːtæ/ (n)
martes
  mäntynäätä, näätäeläimiin kuuluva petonisäkäs (Martes martes), jota metsästetään turkiksiksi
  mon. näätäeläimiin kuuluva suku (Martes)

nöyristellä /nˈøyrɪstellæ/ (v)
adūlor
  käyttäytyä alistuvasti, mielistellä

nöyrtyä /nˈøyrtyæ/ (v)
humilis
  taipua, luopua ylpeydestään

nöyrä /nˈøyræ/ (adj)
lubens
  tottelevainen, sopeutuvainen, kuuliainen
humilis
  vaatimaton

obeesi /ˈobeːsɪ/ (adj)
obēsus
  merkittävästä, vaikeasta tai sairaalloisesta lihavuudesta kärsivä, jonka painoindeksi ylittää 30

obeliski /ˈobelˌiskɪ/ (n)
obeliscus
  yhdestä kivestä veistetty, pohjaltaan nelikulmainen ja ylöspäin kapeneva pylväs, jonka huippu on pyramidin muotoinen

objekti /ˈobjektɪ/ (n)
objectum
  esine, olio

obligaatio /ˈoblɪɡˌaːtɪo/ (n)
littera
  valtion ottaman obligaatiolainan osavelkakirja, tietynlainen joukkovelkakirja

obliikvi /ˈoblɪːkvɪ/ (adj)
oblīquus
  vino

oboli /ˈobolɪ/ (n)
obolus
  hopea- tai pronssiraha, kuudesosa muinaisesta drakmasta

observatorio /ˈobservˌatorˌio/ (n)
specula
  havaintoasema, jossa seurataan tähtiä ja muita taivaankappaleita, yleensä teleskoopin avulla

obskuuri /ˈobskuːrɪ/ (adj)
ambiguus
  hämärä, hämäräperäinen

odelma /ˈodelma/ (n)
cordum
  (maatalous) jälkisato. Nurmissa sadonkorjaamisen tai laiduntamisen jälkeen tapahtuva kasvu, josta saadaan satoa. Odelma on usein tapana korjata säilörehuksi.

odiöösi /ˈodɪˌøːsɪ/ (adj)
foedus
  vihattava, vastenmielinen

odottaa /ˈodotːaː/ (v)
expecto, exspecto
  pysyä jossakin paikassa ja pidättäytyä tekemästä muuta, kunnes jokin tulossa oleva asia tapahtuu

odottamaton /ˈodotːˌamaton/ (adj)
necopīnātus
  täysin äkillinen, tai äkillisesti tapahtuva; sellainen, jota ei oltu osattu odottaa

odotusaika /ˈodotusˌaika/ (n)
graviditās
  ihmisellä noin yhdeksän kuukautta vauvan odottamista hedelmöityksen ja synnytyksen välillä; raskausaika

odotusarvo /ˈodotusˌarvo/ (n)
habeo in animo
  (matematiikka) erityisesti stokastiikassa ja todennäköisyyslaskennassa määritelty satunnaismuuttujan jakauman painopiste

ohdake /ˈohdake/ (n)
carduus
  lähinnä Cirsium-suvun asterikasveja

ohentaa /ˈohentaː/ (v)
gracilis
  tehdä jokin fyysinen kappale ohuemmaksi; kaventaa
diluere
  tehdä notkeammaksi; alentaa jokin nesteen viskositeettia

ohessa /ˈohessa/ (adv)
alioqui
  yhdessä

ohestalyönti /ˈohestalˌyøntɪ/ (n)
in praetereundo
  Ohestalyönti (en passant) on erikoissiirto, jossa sotilas lyö vastustajan edeltävällä siirrollaan kaksoisaskeleella rinnalleen tulleen sotilaan sen ohittamaan uhkaamaansa ruutuun samalla tavoin kuin se olisi siirtynyt vain yhden ruudun.

ohi /ˈohɪ/ (adv)
praeteritum
  (liikettä ilmaiseva) Sanotaan jonkun menevän ohi, kun tämä ohittaa jonkun toisen.
supra
  (aikaa ilmaiseva) Sanotaan jonkin päätyttyä sen olevan ohi.

ohimo /ˈohɪmo/ (n)
tempus
  silmäkulman takainen alue pään sivulla, anatomiassa tempus

ohimoluu /ˈohɪmoluː/ (n)
ossa temporum
  ohimon kohdalla, päälaenluun alapuolella oleva luu ()

ohjaaja /ˈohjaːja/ (n)
gubernātor
  henkilö joka ohjaa kulkuvälinettä
moderator cinematographicus
  henkilö, joka vastaa tuotannossa teoksen taiteellisesta ilmaisusta; elokuvaohjaaja, teatteriohjaaja
commoneo
  henkilö joka neuvoo ja suuntaa johonkin

ohjain /ˈohjain/ (n)
moderātor
  ohjaamiseen käytettävä mekanismi

ohjainkannatin /ˈohjaiŋkˌannatɪn/ (n)
caulis
  emäputken ja ohjaustangon välinen osa polkupyörässä

ohjastaja /ˈohjastˌaja/ (n)
auriga
  henkilö, joka ohjastaa jotakin

ohjata /ˈohjata/ (v)
gubernō
  kuljettaa jotakin kulkuneuvoa maalla, merellä tai ilmassa ohjauspyörää, ohjaussauvaa, ohjaustankoa tai ruoripyörää jne. käyttäen
ducere
  kohdistaa, kohdentaa, kääntää, suunnata joku tai jotakin jonnekin
dīrectus
  (taide) neuvoa esiintyjiä, suunnitella ja määrätä esityksen toteutus

ohjaus /ˈohjaus/ (n)
pars
  teoksen taiteellisesta ilmaisusta vastaaminen

ohje /ˈohje/ (n)
index
  neuvo, miten pitää toimia

ohjelma /ˈohjelma/ (n)
institūtum
  se mitä tilaisuudessa tapahtuu, tapahtumien ajoitus, aikataulu
  esityslista; suunnitelma

ohjelmatulkki /ˈohjelmatˌulkːɪ/ (n)
interpres
  tietokoneohjelma, joka toteuttaa ohjelmointiin käytetyllä komentosarjakielellä kirjoitettua ohjelmaa riveittäin tulkiten komennon kerrallaan konekielelle

ohjelmoida /ˈohjelmˌoida/ (v)
institūtum
  kirjoittaa tietokoneohjelma ohjelmointikielellä

ohjelmointikieli /ˈohjelmˌointɪkˌielɪ/ (n)
lingua programmandi
  keinotekoinen kieli, jota käytetään mm. tietokoneohjelmien tekemiseen eli ohjelmoimiseen

ohjelmointivirhe /ˈohjelmˌointɪvˌirhe/ (n)
cīmex
  tietokoneohjelman lähdekoodissa oleva virhe. Virheet jaetaan kahteen pääluokkaan: syntaksivirheet ja semanttiset virheet

ohra /ˈohra/ (n)
hordeum
  pelto-ohra, ohrien suvun monimuotoinen viljalaji (Hordeum vulgare), jonka kukinto on tähkä, johon jyvät muodostuvat

ohut /ˈohut/ (adj)
tenuis
  paksuudeltaan tai vahvuudeltaan vähäinen

ohutsuoli /ˈohutsˌuolɪ/ (n)
lactēs
  mahalaukun mahaportista paksusuoleen ulottuva suolen ensimmäinen osa

oikea /ˈoikea/ (adj)
correctus
  aito, todellinen, ei väärä
elegans
  oikeanpuoleinen, oikealla puolella oleva; ei vasen

oikeastaan /ˈoikeˌastaːn/ (adv)
rēvēra
  itse asiassa, tosiasiallisesti

oikeasti /ˈoikeˌastɪ/ (adv)
an
  todella, todellisuudessa

oikein /ˈoikein/ (adv)
correctus
  ilman virheitä
dexter
  moraalisesti hyvin
omnīnō
  täysin, kokonaan
maxime
  todella, erittäin, tosi

oikeinkirjoitus /ˈoikeiŋkˌirjoitus/ (n)
orthographia
  kielen sääntöjen mukainen kirjoitusasu ja siihen liittyvät säännöt; ortografia

oikeudenkäynti /ˈoikeudˌeŋkæyntɪ/ (n)
experimentum
  laissa säännelty menettely, jossa tuomioistuin ratkaisee, mikä yksittäisessä asiassa on lainmukaista

oikeudenmukaisuus /ˈoikeudˌenmukˌaisuːs/ (n)
iustitia
  yleistä oikeuskäsitystä vastaava teko tai toimi

oikeus /ˈoikeus/ (n)
ius
  vapaus tehdä jotakin tai olla tekemättä jotakin
  tietynlainen lainkäytön järjestelmä periaatteineen
aula
  tuomioistuin
iūstitia
  oikeudenmukaisuus

oikeusjuttu /ˈoikeusjˌutːu/ (n)
dica
  tuomioistuimen ratkaistavaksi joutunut asia

oikeusriita /ˈoikeusrˌiːta/ (n)
līs
  tuomioistuimessa tai välimiesoikeudessa ratkaistava erimielisyys

oikeussubjekti /ˈoikeussˌubjektɪ/ (n)
homō
  luonnollinen henkilö tai useamman ihmisen muodostama yritys, valtio tai muu yhteisö eli oikeushenkilö, jolla on subjektiivisia oikeuksia ja velvollisuuksia, joka voi tehdä oikeustoimia ja joka voi panna oikeusjutun vireille toista oikeussubjektia vastaan, tai joka voidaan haastaa oikeuteen; joka voi olla oikeusjutun osapuoli

oikeustiede /ˈoikeustˌiede/ (n)
iuris prudentia
  tiede, jonka tehtävänä on oikeusjärjestyksen sisällön tutkiminen ja sen systematisointi eli oikeudellisen informaation jäsentäminen hallittavaan muotoon

oikeutus /ˈoikeutus/ (n)
apologia
  oikeuttaminen; saatu oikeus johonkin

oikku /ˈoikːu/ (n)
arbitrium
  äkillinen halu tai mielenmuutos; mielijohde, päähänpisto

oinas /ˈoinas/ (n)
vervex
  kuohittu pässi

oireyhtymä /ˈoireyhtˌymæ/ (n)
manipulus
  samanaikaisesti esiintyvien oireiden kokonaisuus; syndrooma

oja /ˈoja/ (n)
fossa
  maahan kaivettu ura pintavesien pois johtamista tai maanalaisen johdon sijoittamista varten

ojentaa /ˈojentaː/ (v)
manus
  antaa jtk käsi suoristamalla
moneo
  nuhdella, erityisesti kehottamalla ja ohjaamalla

ojittaa /ˈojɪtːaː/ (v)
canālis
  tehdä oja tai useampia jnnek, erityisesti suolle sen kuivattamiseksi

oka /ˈoka/ (n)
spīna
  kasvin piikki, oas

oksa /ˈoksa/ (n)
ramus
  puuvartisen kasvin, puun tai pensaan, rungosta eroava haara tai haarauma, jossa lehdet ja kukat kasvavat

oksainen /ˈoksainen/ (adj)
pampinōsus
  sellainen, jossa on oksia

oksennus /ˈoksennus/ (n)
vomitus
  oksentaminen, vatsan sisällön voimallinen poistuminen suun kautta

oksentaa /ˈoksentaː/ (v)
reddere
  kokea fysiologinen reaktio, joka poistaa vatsan sisältöä voimallisesti suun kautta (tekijän tahdosta riippumattomana refleksina tai siten, että tekijä itse edesauttaa sitä)

oksete /ˈoksete/ (n)
emeticus
  oksentamisen aikaansaava lääkeaine

oksidentti /ˈoksɪdˌentːɪ/ (n)
occidens
  länsimaailma, länsimaat, länsi, Länsi, läntinen maailma

oksidi /ˈoksɪdɪ/ (n)
oxidum
  oksidi-ioni, hapen anioni O2-

oksitaani /ˈoksɪtˌaːnɪ/ (n)
occitanicus
  romaaninen kieli, jota puhutaan pääasiassa Etelä-Ranskassa ja jonkin verran Italiassa ja Espanjassa (Kielitunnus: oc )

oksymoron /ˈoksymoron/ (n)
oxymorum
  kielellinen ilmaus, jonka sisältämien sanojen merkityksien välillä on ainakin näennäinen ristiriita

olemus /ˈolemus/ (n)
essentia
  metafysiikassa se ominaisuus tai ominaisuusjoukko, joka tekee jostakin oliosta tai substanssista sen, mitä se pohjimmiltaan on, ja joka sillä on välttämättä oltava ollakseen olemassa

olento /ˈolento/ (n)
animate
  erillinen elävä olio t. kuvitteellinen hahmo

oleskella /ˈoleskella/ (v)
habito
  olla, viettää aikaansa jossakin paikassa, oleilla

olettaa /ˈoletːaː/ (v)
adscisco
  pitää todennäköisenä päättelyn perusteella
putare
  valita tarkastelun lähtökohdaksi

oligarkia /ˈolɪɡˌarkɪa/ (n)
oligarchia
  harvainvalta, jossa hallitseva luokka pyrkii edistämään vain omia etujaan

oliivi /ˈolɪːvɪ/ (n)
olea
  öljyoliivi, oliivipuu eli öljypuu (Olea europaea), aina vihanta puu
  oliivipuun hedelmä, luumarja

oliivinvihreä /ˈolɪːvˌinvɪhrˌeæ/ (adj)
olea
  vihreän oliivin värinen, harmaan vihreä

oliivipuu /ˈolɪːvɪpuː/ (n)
olea
  öljypuu, Välimeren alueella kasvatettava puu, joka tuottaa oliiveja

olio /ˈolɪo/ (n)
creātūra
  elollinen olento, otus
objectum
  olio-ohjelmoinnissa tietorakenne, johon kuuluvat sitä käsittelevät toiminnot

olkalaukku /ˈolkalˌaukːu/ (n)
pēra
  hihnasta olalla kannettava laukku

olkaluu /ˈolkaluː/ (n)
os brachii, os humeri
  olkavarressa kyynärpään ja olkapään välissä oleva luu

olkapää /ˈolkapæː/ (n)
humerus
  kädellisten ruumiinosa, joka sijaitsee olkavarren yläosassa kaulan vieressä

olkavarsi /ˈolkavˌarsɪ/ (n)
brachium
  ihmisen ruumiinosa, käsivarren osa, olkanivelen ja kyynärnivelen välinen osa

olki /ˈolkɪ/ (n)
stipula
  heinäkasvien, tyypillisesti viljan, kuivunut suora korsi puinnin jälkeen

olla /ˈolla/ (v)
esse, sum
  (kopula, joka rinnastaa kaksi asiaa) sisältää sama ominaisuus kuin jk, vastata identtisesti jtk (väliaikaisesti tai pysyvästi)
sum, esse
  muodostaa osa todellisuudesta , pitää hallussaan jtk paikkaa (väliaikaisesti tai pysyvästi)
habeo
  (adess. + y. 3. p. + nominatiivi/partitiivi/akkusatiivi) sana, jolla ilmaistaan omistusta

olla väärässä /ˌollav vˈæːræssæ/ (v)
erroneus
  uskoa, jonkin epätoden todenperäisyyteen

olo /ˈolo/ (n)
animate
  oleminen jossain tai jonakin, olemisen akti

olohuone /ˈolohˌuone/ (n)
sessōrium
  asunnon vapaa-ajan oleskeluun tarkoitettu ja kalustettu huone

olomuoto /ˈolomˌuoto/ (n)
status
  materian tila, joiksi perinteisesti luetaan kiinteä, neste ja kaasu

olosuhteet /ˈolosˌuhteːt/ (n)
circumstantia
  olot

olotila /ˈolotˌila/ (n)
status
  tila tai tilanne, jossa joku tai jokin on, ; olosija

olut /ˈolut/ (n)
cervisia, cerevisia
  viljasta, tavallisesti ohrasta, käyttämällä valmistettu alkoholijuoma

olutlasi /ˈolutlˌasɪ/ (n)
cervisia
  lasillinen olutta

olutravintola /ˈolutravˌintola/ (n)
taberna
  ravintola, jonka valikoimissa on normaalia enemmän oluita, ravintola joka on erikoistunut eri olutlaatujen tarjoiluun

olympialaiset /ˈolympˌialˌaiset/ (n)
Olympia
  joka neljäs vuosi järjestettävä maailmanlaajuinen urheilutapahtuma

oma /ˈoma/ (adj)
proprius
  jonkun omistama

oma pääoma /ˈoma pˈæːoma/ (n)
aequitās
  se osa yrityksen pääomasta, johon ei kohdistu takaisinmaksuvelvollisuutta, toisin kuin vieraaseen pääomaan

omaisuus /ˈomaisuːs/ (n)
bona
  asiat joihin henkilöllä on omistusoikeus: jonkun omistamat varat, tavarat ja kiinteä omaisuus
fortuna
  suuri rahasumma

omaksua /ˈomaksˌua/ (v)
adoptō
  sisäistää jokin asia

omalaatuinen /ˈomalˌaːtwɪnen/ (adj)
extraneus
  omituinen, kummallinen, outo

omaperäinen /ˈomaperˌæinen/ (adj)
orīginālis
  aito, alkuperäinen

omatoiminen /ˈomatˌoimɪnen/ (adj)
independens
  itsenäisesti ja oma-aloitteisesti toimiva

omatunto /ˈomatˌunto/ (n)
conscientia
  ihmisen sisäinen käsitys oikeasta ja väärästä

omena /ˈomena/ (n)
pomum, malum
  omenapuussa kasvava pyöreä hedelmä, kasvitieteellisesti epähedelmä, jonka ulkonäkö vaihtelee lajikkeittain

omenapuu /ˈomenapuː/ (n)
malus
  tarhaomenapuu , omenoiden tuottamiseen jalostettu hedelmäpuu, josta on useita lajikkeita

ominainen /ˈomɪnˌainen/ (adj)
specialis
  sellainen, joka on luonteenomainen; johonkin luonnostaan kuuluva; tunnusomainen

ominaisuus /ˈomɪnˌaisuːs/ (n)
proprietās
  seikka, joka kuvaa millainen jokin asia, henkilö, esine tms. on

omistaa /ˈomɪstaː/ (v)
habeō
  pitää hallussaan ja määräämisvallassaan, hallita omistusoikeutta
dedere
  tehdä esim. teos jollekulle tietylle ihmiselle

omistaja /ˈomɪstˌaja/ (n)
dominus, possessor
  henkilö tai muu taho, joka omistaa jotakin, omistusoikeuden haltija

omistajuus /ˈomɪstajuːs/ (n)
proprietas
  se, että on omistaja; omistajana oleminen

omistusosuus /ˈomɪstˌusosuːs/ (n)
pālus
  se kuinka suuren osuuden joku tai jokin omistaa jostakin, tavallisesti ilmoitetaan prosentteina

ommella /ˈommella/ (v)
suo
  liittää kaksi reunaa yhteen langalla pujottaen sitä reunojen läpi neulalla

omnipotentti /ˈomnɪpotˌentːɪ/ (n)
omnipōtens
  kaikkivoipa, kaikkeen kykenevä

onageri /ˈonaɡˌerɪ/ (n)
onager
  Aasiassa elävä villiaasi tai aasianvilliaasin alalaji ( tai )

ongelma /ˈoŋŋelma/ (n)
problema
  ratkaisua vaativa pulmallinen tilanne tai asia

ongenkoho /ˈoŋŋeŋkˌoho/ (n)
fluitō
  koho-ongen kelluva osa, jonka tehtävänä on pitää ongenkoukku valitussa ongintasyvyydessä ja toimia kalojen syönnin ilmaisimena

ongenkoukku /ˈoŋŋeŋkˌoukːu/ (n)
hamus
  teräväkärkinen koukku, joka kiinnitetään siimaan ja johon kalojen on tarkoitus jäädä kiinni

onkalo /ˈoŋkalo/ (n)
cavea
  varsinkin maassa oleva suurehko ontto tila, luola, suurehko ontelo

onki /ˈoŋkɪ/ (n)
arundo
  yksinkertainen kalastusväline, jonka osat ovat vapa, siima ja koukku sekä yleensä myös koho ja pieni siiman paino lähellä koukkua

onkologia /ˈoŋkolˌoɡɪa/ (n)
oncologia
  syöpäsairauksia käsittelevä lääketieteen osa-alue

onnekas /ˈonnekas/ (adj)
faustus
  sellainen jolla on hyvä onni

onneksi /ˈonneksɪ/ (adv)
feliciter
  on onni, että

onnellisuus /ˈonnellɪsuːs/ (n)
felicitas
  (filosofia), (psykologia) mittapuu, jolla ihminen arvioi myönteisesti elämänsä laadun tarkastellessaan elämäänsä kokonaisuudessaan

onnettomuus /ˈonnetːomuːs/ (n)
accidens
  yksilöön, yritykseen, yhteiskuntaan tai luontoon kohdistuva ennalta-arvaamaton, usein seuraamuksiltaan vakava, vahinkoa aiheuttava tapahtuma

onni /ˈonnɪ/ (n)
beatitudo
  (psykologia) onnellisuus, ilon ja riemun tunne, autuus
fortuna
  onnekkuus; sattumanvarainen menestys, kohtalon suopeus, menestys, hyvä tuuri, onnekas sattuma; tilanne, jossa asiat sujuvat omalta kannalta hyvin,

onnistua /ˈonnɪstˌua/ (v)
contigit
  (tehtävästä) päättyä haluttuun lopputulokseen

onnitella /ˈonnɪtella/ (v)
congrātulor
  toivottaa onnea, kehua jkta hänen kohtaamansa onnellisen tapahtuman johdosta, yl. sanomalla tälle "onnea!", "onnittelut!" tms.

onomatopoeesi /ˈonomˌatopoˌeːsɪ/ (n)
onomatopoeia
  sana, joka kuvaa jonkin (luonnollista) ääntä, esim ’määkii’, ’ammuu’ tai ’kukkuu’

onomatopoeettinen /ˈonomˌatopoˌeːtːɪnen/ (adj)
onomatopoeticus
  ääniasultaan merkitsemäänsä asiaa jäljittelevä, esimerkiksi luonnon ääntä jäljittelevä

ontelo /ˈontelo/ (n)
cavea
  jonkin sisässä oleva ontto tila

onteloida /ˈontelˌoida/ (v)
antrum
  tehdä ontoksi, tehdä ontelo johonkin

onteloinen /ˈontelˌoinen/ (adj)
cavus
  sellainen, jossa on ontelo tai onteloita

ontua /ˈontua/ (v)
claudeō
  kävellä keinahdellen jalkavamman tai muun vuoksi

onyksi /ˈonyksɪ/ (n)
onyx
  musta ja valkojuovainen kalsedoni

oodi /ˈoːdɪ/ (n)
oda
  lyhyt runollinen laulettavaksi tai soitettavaksi tarkoitettu sävelteos; lyyrinen runo

oopiumi /ˈoːpiumɪ/ (n)
opium
  oopiumiunikosta valutettavasta maitiaisnesteestä kuivatettu massa, joka sisältää opioideja, kuten morfiinia ja kodeiinia, jotka imeytyvät käyttäjänsä verenkiertoon polttamalla ja päihdyttävät

opastaa /ˈopastaː/ (v)
adiuvō
  auttaa jhk tiettyyn paikkaan, neuvoa tietä

opetella /ˈopetella/ (v)
disco
  harjoitella jtk oppiakseen sen

opettaa /ˈopetːaː/ (v)
doceo
  antaa uusi tieto tai taito

opettaja /ˈopetːˌaja/ (n)
magister, doctor, magistra
  henkilö, joka antaa opetusta oppilaalle

opetus /ˈopetus/ (n)
disciplina
  (koulu, ym.) oppisisältö, opettajan oppilaalle antama uusien tietojen tai taitojen kokonaisuus
  opettamisen toteutus, opetustapahtuma
probus
  kasvatuksellinen anti, opettavainen asia tarinassa

opetusoppi /ˈopetusˌopːɪ/ (n)
ars docendi
  erityisesti opetusta, opetusmenetelmiä ja opetussuunnitelmaa käsittelevä kasvatustieteen osa

opiskelija /ˈopɪskˌelɪja/ (n)
discipulus
  opiskeleva, oppilaitosta käyvä tai tutkintoa suorittava henkilö

opiskella /ˈopɪskella/ (v)
disco
  harjoittaa opintoja, hankkia ja analysoida tietoja

opiskelu /ˈopɪskˌelu/ (n)
disciplina
  opintojen harjoittaminen

opisto /ˈopɪsto/ (n)
ludus
  (yleensä jnk erikoisalan) oppilaitos

oppi /ˈopːɪ/ (n)
doctrina
  oppimisen tapahtuma prosessin osana

oppia /ˈopːɪa/ (v)
disco
  omaksua uutta tietoa tai uusia taitoja

oppiaine /ˈopːɪˌaine/ (n)
materia
  nimetyn alan asioiden ja tietojen suunnitelman mukaiseen opetusohjelmaan kuuluva kouluissa opetettava aihealuekokonaisuus

oppija /ˈopːɪja/ (n)
discipulus
  se, joka oppii

oppikirja /ˈopːɪkˌirja/ (n)
līber definitivus
  opetuksen ja opiskelun apuvälineenä käytettävä kirja, joka käsittelee tiettyä aihekokonaisuutta

oppilaitos /ˈopːɪlˌaitos/ (n)
auditorium
  koulu; laitos, jossa koulutetaan; laajemman yhteiskunnan ja sen kansantalouden tarpeisiin oikealla tavalla ajattelevia ja kurinalaisen käyttäytymisen omaksuneita työntekijöitä valmistava laitos

oppilas /ˈopːɪlas/ (n)
discipulus, discipula
  henkilö, joka saa opetusta opettajalta; koululainen tai opiskelija

oppiminen /ˈopːɪmɪnen/ (n)
doctrina
  eliön toimintojen (syntyminen ja muuttuminen sekä yhdistyminen ja jäsentyminen) kehittyminen tarkoituksenmukaisemmiksi ja tehokkaammiksi

oppinut /ˈopːɪnut/ (adj)
doctus
  oppia saanut, laajasti tietoja hankkinut ja omaksunut

oppipoika /ˈopːɪpˌoika/ (n)
discens
  käsityöläisammattien alin taso, josta saattoi yletä kisälliksi ja edelleen mestariksi

oppitunti /ˈopːɪtˌuntɪ/ (n)
auditio
  kouluopetuksen jaksotuksen ja ajankäytön perusyksikkö

oppositio /ˈopːosˌitɪo/ (n)
adversatio
  (politiikka) yleensä hallitukseen kuulumattomat puolueet
oppositiō
  suora oppositio, tilanne, jossa kuninkaat ovat vastakkain niin, että välissä on vain yksi linja tai rivi. Tällöin vastustajan kuninkaan on mahdollisesti siirryttävä epäedullisempaan asemaan.
  aspekti, jossa kulmaetäisyys on 180°

optiikka /ˈoptɪːkːa/ (n)
optica
  valo-oppi, tieteenhaara, joka tutkii valon ja muiden sähkömagneettisten ilmiöiden ominaisuuksia

oraakkeli /ˈoraːkːˌelɪ/ (n)
fatus
  jumalilta ennustuksia tai neuvoja välittävä ennustaja

oranki /ˈoraŋkɪ/ (n)
pongo
  Malesiasta ja Indonesiasta peräisin oleva kädellisiin kuuluva apinalaji, joilla on pitkät kädet ja punertava, joskus ruskea karva

oranssi /ˈoranssɪ/ (adj)
arantius
  väriltään oranssi, oranssin värinen

oranssi /ˈoranssɪ/ (n)
arantius
  punakeltainen väri

orava /ˈorava/ (n)
sciurus
  mikä tahansa oravien heimoon () kuuluva jyrsijöiden laji tai sellaisen yksilö
  erityisesti -laji tai sen yksilö

oregano /ˈoreɡˌano/ (n)
orīganum
  maustekasvi

organisaatio /ˈorɡanɪsˌaːtɪo/ (n)
institutum
  ihmisten muodostama toimintajärjestelmä yhteisten päämäärien toteuttamiseksi, us. useiden elinten muodostama tarkoituksen mukaisesti toimiva kokonaisuus

organismi /ˈorɡanˌismɪ/ (n)
organismus
  (biologia) eliö

organisoida /ˈorɡanɪsˌoida/ (v)
ordinō
  järjestää

orgasmi /ˈorɡasmɪ/ (n)
orgasmus
  refleksi, joka johtuu seksuaalisen kiihottumisen fyysisestä laukeamisesta

ori /ˈorɪ/ (n)
caballus
  urospuolinen kuohitsematon hevonen, uroshevonen

origo /ˈorɪɡo/ (n)
origo
  koordinaatiston akseleiden leikkauspiste; nollapiste
orīgō
  lihaksen lähtökohta, lihaksen pää, joka on liikkumattomassa luussa

orja /ˈorja/ (n)
servus, serva
  historiallisesti henkilö, joka pakotettiin tekemään toiselle työtä saamatta siitä itselle jäävää rahallista korvausta erityisesti maataloudessa ja rakennushankkeissa: esim. Euroopassa maaorja tai Amerikoissa plantaasilla työskennellyt neekeriorja, mutta orjia on ollut useissa kulttuureissa eri aikakausina

orjuus /ˈorjuːs/ (n)
servitium
  se, että on orja; orjana oleminen

orkesteri /ˈorkestˌerɪ/ (n)
orchestra
  mikä tahansa klassista musiikkia soittava yhtye; kapellimestarin johtama soitinyhtye

orpo /ˈorpo/ (n)
orphanus, orba
  henkilö, jonka vanhemmista toinen tai kumpikin on kuollut

orpokoti /ˈorpokˌotɪ/ (n)
orphanotrophium
  valtion, kunnan tai yksityisen tahon ylläpitämä laitos, jossa asuu orpoja lapsia

ortodoksinen /ˈortodˌoksɪnen/ (adj)
orthodoxus
  oikein ylistävä, oikeaoppinen, puhdasoppinen

ortografia /ˈortoɡrˌafɪa/ (n)
orthographia
  oikeinkirjoitus

ortografinen /ˈortoɡrˌafɪnen/ (adj)
orthographicus
  ortografiaan eli oikeinkirjoitukseen liittyvä

orvaskesi /ˈorvaskˌesɪ/ (n)
epidermis
  epidermi, selkärankaisten ihon uloin kerros

orvokki /ˈorvokːɪ/ (n)
viola
  jokin Viola-sukuun kuuluva kasvi, joiden kukat ovat usein väriltään violetteja

osa /ˈosa/ (n)
pars
  pala jotakin suurempaa rakennetta tai kokonaisuutta
  rakenneosa, komponentti
alii
  jotkut, eivät kaikki

osake /ˈosake/ (n)
pars
  osakeyhtiön liikkeelle laskema rahoitusinstrumentti, joka ostetaan ja vastineeksi osakkeenomistaja saa äänioikeuden yhtiökokouksissa ja mahdollisesti osingon

osakeanti /ˈosakeˌantɪ/ (n)
ēmissiō
  osakkeiden liikeellelasku; yrityksen tapa kerätä pääomaa

osakunta /ˈosakˌunta/ (n)
fraternitas
  (Pohjoismaissa) yliopiston piirissä toimiva opiskelijajärjestö, joka kerää jäsenensä pääsääntöisesti näiden kotipaikan mukaan

osallistua /ˈosallˌistua/ (v)
intersum
  ottaa osaa, olla mukana (esimerkiksi kilpailussa tai tapahtumassa)

osallisuus /ˈosallɪsuːs/ (n)
participium
  se, että on osallisena jossakin

osasto /ˈosasto/ (n)
pūpilla
  sairaalan tai muun laitoksen erillinen yksikkö

osata /ˈosata/ (v)
posse
  taitaa, olla kykenevä tekemään jotakin

osavaltio /ˈosavˌaltɪo/ (n)
civitas
  liittovaltion osa, jolla on oma lainsäädäntö ja hallinto

oselli /ˈosellɪ/ (n)
ocellus
  pistesilmä

osio /ˈosɪo/ (n)
pars
  jonkin selkeä osa, joka on varattu jollekin asialle

osittain /ˈosɪtːain/ (adv)
partim
  jossakin määrin, mutta ei täysin, osana jostakin

osmani /ˈosmanɪ/ (n)
osmanicus
  Osmanien valtakunnan (n. 1200-luvulta 1900-luvulle) aikainen turkkilainen

osmium /ˈosmium/ (n)
osmium
  siirtymämetalleihin kuuluva alkuaine, tunnus Os.

osoite /ˈosoite/ (n)
inscriptio
  tiedot sijainnista tai toimintapaikasta tai henkilön asuinpaikasta

osoitin /ˈosoitɪn/ (n)
acus
  kellotaulun alalla kulkeva varsi, joka osoittaa kehällä sijaitsevia numeroita; viisari

osoittaa /ˈosoitːaː/ (v)
indicō
  näyttää konkreettisesti jotakin suuntaa
monstrare
  ilmentää, antaa viitteitä
exhibeo
  todistaa, näyttää toteen
affor
  merkitä jotain toimitettavaksi jollekin, kohdistaa jollekin

osoittautua /ˈosoitːˌautua/ (v)
monstrare
  käydä ilmi, paljastua, usein ennakkoarvion, tai yleisenä pidetyn käsityksen vastaisesti

osoitus /ˈosoitus/ (n)
verbum
  ilmaus

ossifikaatio /ˈossɪfɪkˌaːtɪo/ (n)
ossificatio
  luutuminen

ostaa /ˈostaː/ (v)
emo, emere
  hankkia hyödykkeitä rahaa vastaan

ostaja /ˈostaja/ (n)
ēmptor
  henkilö joka ostaa jotakin

osteri /ˈosterɪ/ (n)
ostrea
  meressä elävä simpukkaheimo, johon kuuluu toistakymmentä sukua, joiden eräitä lajeja käytetään luonnosta kerättynäyinä tai viljeltyinä ruoaksi ja niistä erityisesti erooppalainen osteri (Ostrea edulis)

osto /ˈosto/ (n)
emere
  hyödykkeen hankkiminen rahalla

ostoskärry /ˈostoskˌærry/ (n)
iumentum
  ostosten kassalle kuljettamiseen tarkoitettu kärry, jossa on yleensä neljä kääntyvää pyörää

osua /ˈosua/ (v)
battuo
  (heitetystä, ammutusta tms. esineestä) saavuttaa tarkoitettu kohde

osuus /ˈosuːs/ (n)
pars
  osa jostakin kokonaisuudesta

osuuskunta /ˈosuːskˌunta/ (n)
cooperātivus
  yritys joka on jäseniensä omistama siten että kullakin jäsenellä on osuuskunnan kokouksessa yksi ääni

otaksua /ˈotaksˌua/ (v)
praesūmō
  olettaa

ote /ˈote/ (n)
ansa ostii
  tarttuminen, kiinni pitäminen

otenauha /ˈotenˌauha/ (n)
aestuō
  kitarassa ja sitä muistuttavissa kielisoittimissa otelautaan upotettu metallinen kapea poikkipuu, jonka takaa painamalla nauhavälistä saadaan soitettua haluttu sävel kielen soivan osan lyhentyessä otenauhaan asti

otollinen /ˈotollɪnen/ (adj)
faustus
  suotuisa, sovelias

otos /ˈotos/ (n)
exemplum
  perusjoukosta poimittu näytejoukko

otsa /ˈotsa/ (n)
frons
  silmien ja hiusrajan välissä oleva pään etuosa

otsikko /ˈotsɪkːo/ (n)
inscriptio
  tekstin yläpuolella oleva sana tai lause, joka kertoo lukijalle, mistä tekstissä on kyse; lehdissä painettu yleensä isommalla kuin leipäteksti

otsikoida /ˈotsɪkˌoida/ (v)
caput
  antaa tekstille tai sen osalle otsikko

ottaa /ˈotːaː/ (v)
capere
  tarttua kädellä, siirtää jotakin itselle, haltuunsa, ulottuvilleen
capio
  Mennä julkisella kulkuvälineellä, vieraslähtöisissä ilmauksissa.
  viedä tilaa, aika tai muita resursseja
futurus sum
  ostaa kaupan oleva hyödyke

ottaa kiinni /ˈotːaː kˈiːnnɪ/ (v)
capio
  tarttua jhk (estäen sen liikkuminen)

ottaa yhteyttä /ˈotːaː ˈyhteytːæ/ (v)
contactus
  tavoitella; yrittää tavoittaa esim. puhelimella tms.

ottelu /ˈotːelu/ (n)
certāmen
  vastustajaa vastaan käyty kamppailu, erityisesti urheilussa

otto /ˈotːo/ (n)
recessus
  käteisen rahan nostamisen tilitapahtuma pankissa
accipiō
  elokuvan kohtauksen tai sen osan kuvaaminen, otoksen teko

otus /ˈotus/ (n)
creātūra
  riistaeläin; kummallisen näköinen eläin.

outo /ˈouto/ (adj)
ignōtus
  tavallisesta poikkeava; epätavallinen, erikoinen; tuntematon

ovaatio /ˈovaːtˌio/ (n)
ovatio
  (historia) antiikin Roomassa triumfia pienempi voitonkulkue

ovela /ˈovela/ (adj)
vafer
  sellainen, joka pystyy johtamaan muita harhaan haluamallaan tavalla tulematta itse huomatuksi ja joutumatta vastuuseen

ovelasti /ˈovelˌastɪ/ (adv)
vafrē
  ovelalla tavalla

ovi /ˈovɪ/ (n)
ianua, ostium
  rakennuksen, huoneen tai muun sisätilan seinässä olevaan oviaukkoon sijoitettu avattava ja suljettava, monesti myös lukittava, saranoitu luukkumainen levymäinen elementti

oviaukko /ˈovɪˌaukːo/ (n)
ianua
  (rakennus) tavallisesti ovellinen kulkuaukko kahden tilan välillä.

ovulaatio /ˈovulˌaːtɪo/ (n)
ovulatio
  munasolun irtautuminen munasarjoista ja siirtyminen munajohdinten haaraisiin päihin

paahtaa /pˈaːhtaː/ (v)
assō
  kuumentaa tai paistaa kuumalla säteilylämmöllä eli loisteessa
prōpīnō
  paistaa tai tummentaa kuumalla kosketuslämmöllä ilman rasvaa ja vettä

paalu /pˈaːlu/ (n)
asser
  tolppa; maahan pystytetty puinen pylväs
  maapohjaan rakennuksen perustuksien tukemiseksi laitettava puinen, teräsbetoninen tai teräksinen tukirakenne
pallescō
  kilven keskellä vertikaalisesti kulkeva airutkuvio

paaluvarustus /pˈaːluvarˌustus/ (n)
vallum
  puolustuseste, joka koostuu vieri viereen pystyyn paalutetuista, teroitetuista paaluista tai seipäistä

paapuuri /pˈaːpuːrɪ/ (n)
portus
  aluksen perästä eteenpäin katsoen vasen puoli eli ohjauspuolen vastainen puoli

paarit /pˈaːrɪt/ (n)
ferculum
  potilaan makuuasennossa kantamiseen tarkoitettu apuväline, joka muodostuu kahdesta yhdensuuntaisesta tangosta ja niiden välille pingoitetusta kankaasta

paarma /pˈaːrma/ (n)
tabanus
  (eläintiede) kärpäsiin kuuluva lukuisalajinen hyönteisheimo. Paarman toukat elävät vedessä tai kosteassa maassa.

paasto /pˈaːsto/ (n)
quādrāgēsima
  kieltäytyminen joistakin tai kaikista ruokalajeista ja juomista terveydellisistä tai uskonnollisista syistä

paavi /pˈaːvɪ/ (n)
papa, pater
  Rooman piispa, katolisen kirkon korkein johtaja

paaši /pˈaːʃɪ/ (n)
pedisequus
  keskiajalla hovipoika, kuninkaalliseen yhteisöön kuulunut nuori miespalvelija, myöhemmin myös kamaripoika tai nuorempi aseenkantaja

paeta /pˈaeta/ (v)
aufugio
  päästä omin toimin pois uhkaavasta tai epämiellyttävästä tilanteesta tai paikasta, karata

paha /pˈaha/ (adj)
malus
  ei hyvä; pahaa tarkoittava; ilkeä; viittaa pahuuteen
gravis
  vakava; vakavanlaatuinen
difficilis
  vaikea; hankala
aeger
  (tuntemuksesta) kuvottava; ahdistava
foedus
  (mausta, hajusta) vastenmielinen, inhottava

pahaenteinen /pˈahaˌenteinen/ (adj)
dīrus
  sellainen, joka enteilee pahaa

pahamaineinen /pˈahamˌaineinen/ (adj)
infāmis
  sellainen, jolla on paha maine

pahantahtoinen /pˈahantˌahtoinen/ (n)
malevolens
  sellainen, joka tahtoo pahaa muille

pahe /pˈahe/ (n)
vitium
  paha, huono ja sopimaton tapa; moraalisesti ja konventionaalisesti paheksuttu asia

paheellinen /pˈaheːllɪnen/ (adj)
vitiosus
  paheita harjoittava; moraaliltaan kyseenalainen

paheksua /pˈaheksˌua/ (v)
addīcō
  pitää pahana; pitää sosiaalisesti ei-hyväksyttävänä

pahentaa /pˈahentaː/ (v)
aggravo
  tehdä pahemmaksi

pahka /pˈahka/ (n)
oedema
  puussa kasvava möykky

pahoillaan /pˈahoillaːn/ (adv)
doleo
  (3. persoonan muoto) olla pahoillaan tuntea katumusta

pahoinpidellä /pˈahoimpɪdellæ/ (v)
assultō
  kohdella väkivaltaisesti

pahoinpitely /pˈahoimpˌitely/ (n)
contumēlia
  ihmiseen kohdistuva fyysinen vahingoittaminen

pahoittaa /pˈahoitːaː/ (v)
noxia
  ~ mielensä loukkaantua, tulla surulliseksi
  ~ jonkun mieli loukata, tehdä surulliseksi

pahuus /pˈahuːs/ (n)
malum
  abstrakti moraaliin, uskontoihin ja uskomuksiin liittyvä käsite kaiken hyvän vastakohdasta

pahvi /pˈahvɪ/ (n)
conscendō
  kasvikuituaineista valmistettu levymäinen tuote, jonka yksikköpaino on yli 350 g/m³. Tätä keveämmät vastaavat tuotteet ovat kartonkeja ja papereja.

paikalla /pˈaikalla/ (adv)
praesens
  läsnä

paikallinen /pˈaikallɪnen/ (adj)
localis
  tiettyyn paikkaan kuuluva

paikallinen /pˈaikallɪnen/ (n)
localis
  jossakin paikassa asuva ihminen

paikan päällä /pˈaikam pˈæːllæ/ (adv)
ilico
  tapahtumapaikalla

paikannimi /pˈaikannˌimɪ/ (n)
nomen loci
  jonkin maantieteellisen kohteen erityinen yksilöivä nimi

paikka /pˈaikːa/ (n)
locus
  konkreettinen kohta, sijaintikohta
  tila, jossa voidaan käydä tai oleskella, oleskelupaikka

paimen /pˈaimen/ (n)
bubulcus, pastor
  henkilö, joka paimentaa laitumella olevaa karjaa

paimenkoira /pˈaimeŋkˌoira/ (n)
pastor
  karjan paimentamiseen soveltuva koira(rotu)

painaa /pˈainaː/ (v)
comprimere
  työntää alaspäin tai poispäin
expendo
  olla painoltaan tai massaltaan
imprimō
  käyttää painokonetta, tuottaa painotuotteita

painajainen /pˈainajˌainen/ (n)
incubus
  epämiellyttävä tai pelottava uni

painava /pˈainava/ (adj)
gravis
  joka painaa paljon, raskas

painavasti /pˈainavˌastɪ/ (adv)
aegre
  painavalla tavalla

paine /pˈaine/ (n)
pressiō
  voiman vaikutus pinta-alayksikköä kohti

paini /pˈainɪ/ (n)
luctātiō
  urheilumuoto, jossa ottelijat koettavat sääntöjen sallimia otteita käyttäen painaa vastustajan hartiat mattoon

painia /pˈainɪa/ (v)
luctor
  taistella toisen kanssa aseetta, lyömättä ja potkimatta

painija /pˈainɪja/ (n)
luctātor
  kreikkalaisroomalaisessa tai vapaapainissa otteleva henkilö

painike /pˈainɪke/ (n)
clāvis
  painonappi; nappi, jota painamalla tapahtuu jotain

painiskella /pˈainɪskella/ (v)
dīmicō
  () painia, kamppailla, taistella (ongelmien kanssa)

paino /pˈaino/ (n)
pondus
  kappaleen massasta ja painovoiman kiihtyvyydestä riippuva gravitaation voimavaikutus kappaleeseen
prēlum
  painamisen prosessi painotuotteiden valmistuksessa, painatus

painoarvo /pˈainoˌarvo/ (n)
auctōritās
  auktoritatiivinen merkitys, tärkeys, painavuus

painolasti /pˈainolˌastɪ/ (n)
saburro
  laivan tai muun aluksen arvotonta lisäkuormaa, jonka tarkoituksena on vakauttaa alusta ja saada aikaan kulun kannalta edullinen syväys

painostaa /pˈainostaː/ (v)
opprimō
  vaatia asettamalla joku henkisen paineen alle

painovoima /pˈainovˌoima/ (n)
gravitās
  gravitaation aiheuttama voima; käytetään erityisesti taivaankappaleen pinnalla sijaitsevien kappaleiden yhteydessä, kun massalliset kappaleet saavat painon ja suuntautuvat kohti taivaankappaleen pintaa

paise /pˈaise/ (n)
fūrunculus
  elimistössä, varsinkin iholla, oleva märkäpesäke, abskessi

paiserutto /pˈaiserˌutːo/ (n)
pestis bubonica
  yleisin ruton kolmesta ilmenemismuodosta, jotka voivat esiintyä samanaikaisesti tai erillään; muut ovat keuhko- ja verirutto

paistaa /pˈaistaː/ (v)
lūceō
  loistaa, lämmittää (erityisesti auringosta puhuttaessa)
frīgō
  kypsentää ruokaa kuumentamalla tulella tai pannulla ilman keitinvettä

paiste /pˈaiste/ (n)
antecedo
  valaiseva, us. lämmittävä säteily

paisti /pˈaistɪ/ (n)
assum
  (keittiö) padassa, uunipannussa, joskus vartaassa kypsennetty suurehko lihakimpale
globōsus
  (kauppa) lihanleikkaajan erottama keittiössä paistina käytettävä ruhon osa, ruhon takimmaiten selkälihasten sekä lantio- ja reisilihasten yhteisnimitys

paistinpannu /pˈaistɪmpˌannu/ (n)
sartāgō
  paistamiseen tarkoitettu varrellinen ja tasapohjainen ruoanlaittoastia

paistos /pˈaistos/ (n)
coquere
  uunissa kypsennettävä matalaan vuokaan muotoiltu leivonnainen, jossa on pohjana tai kantena tai kumpanakin taikinakuori ja suolainen tai makea täyte

paisua /pˈaisua/ (v)
bōlētus
  kasvaa runsaasti

paita /pˈaita/ (n)
tunicula
  ylävartalon päälle puettava vaate, usein alusvaate

paitsi /pˈaitsɪ/ (adv)
licet
  jotain lukuun ottamatta

paju /pˈaju/ (n)
salix
  pajukasveihin kuuluva pensas tai lehtipuu ()

pakahtua /pˈakahtˌua/ (v)
dīrumpō
  läkähtyä; täyttyä lähes revetäkseen
fissus
  revetä, haljeta

pakana /pˈakana/ (n)
ethnicus
  vallalla olevaan uskonnolliseen enemmistöön kuulumaton; erityisesti polyteistisen tai panteistisen varhaiskantaisen uskonnon kannattaja

pakara /pˈakara/ (n)
natis, clunis
  lantion ja reiden yläosan takana oleva, pakara- ja muiden lihasten muodostama kokonaisuus

pakastaa /pˈakastaː/ (v)
congelo
  jäähdyttää alle jäätymispisteen; säilöä ruokaa pakastamalla

pakastua /pˈakastˌua/ (v)
gelo
  tulla pakkanen, tulla kylmempi pakkassää

pakastus /pˈakastus/ (n)
gelidus
  prosessi, jossa esimerkiksi elintarvikkeet jäädytetään säilyvyyden parantamiseksi

pakata /pˈakata/ (v)
fasciculus
  sijoittaa materiaalia tai kappaleita yhtenäiseksi usein suljetuksi kokonaisuudeksi säilytystä tai kuljetusta varten tilaa tehokkaasti hyödyntäen

paketti /pˈaketːɪ/ (n)
fascis
  tavarakäärö

pakka /pˈakːa/ (n)
fasciculus
  pinkka saman suuruisia arkkeja paperia, kääröksi kierretty kangas
  yksi sarja pelikortteja, korttipakka

pakkanen /pˈakːanen/ (n)
gelu
  säätila, jossa lämpötila on veden jäätymispisteen alapuolella

pakkaus /pˈakːaus/ (n)
ornō
  pakkaamisen tulos

pako /pˈako/ (n)
fuga
  pakeneminen, karkaaminen jostain

pakokaasu /pˈakokˌaːsu/ (n)
dēfatīgō
  polttomoottorin tuottamat, polttoaineen palamisessa syntyvät kaasut

pakokauhu /pˈakokˌauhu/ (n)
pavor
  tunnetila, jossa ihminen ei kykene ajattelemaan järkevästi ja pyrkii pakenemaan; paniikki

pakolainen /pˈakolˌainen/ (n)
profugus
  henkilö, joka on paennut kotimaastaan, koska pelkää joutuvansa siellä vainotuksi rodun, uskonnon, kansalaisuuden, sosiaalisen aseman tai poliittisen mielipiteen vuoksi ja on saanut pakolaisen aseman eli pakolaisstatuksen

pakottaa /pˈakotːaː/ (v)
cōgō
  saattaa joku vastoin tahtoaan tekemään tai estää häntä tekemästä
consector
  muokata levymäistä metallia takomalla

paksu /pˈaksu/ (adj)
crassus
  sellainen, joka on muutoin kaltaisiinsa verrattuna pituuteensa tai korkeuteensa nähden leveä; paksuudeltaan suuri

paksuinen /pˈakswɪnen/ (adj)
crassus
  paksuudeltaan jonkin suuruinen

paksusuoli /pˈaksusˌuolɪ/ (n)
intestinum crassum
  ohutsuolesta peräaukkoon ulottuva osa suolta. Ihmisen paksusuolessa erotetaan kolme osuutta: umpisuoli, lynkkysuoli ja peräsuoli.

paksuus /pˈaksuːs/ (n)
crassitūdō
  mekaanista vahvuutta ja läpimittaa ilmentävä suure

pakti /pˈaktɪ/ (n)
pactiō
  (kansainvälinen) sopimus, valtiosopimus, puolustussopimus, liittosopimus

pala /pˈala/ (n)
fragmentum
  osa kokonaisuutta

palaa /pˈalaː/ (v)
aestuō
  yhtyä happeen nopeasti, olla liekeissä, olla tulessa
accendō
  hohtaa valoa

palankiini /pˈalaŋkˌiːnɪ/ (n)
feretrum
  intialainen maattava kantotuoli

palapeli /pˈalapˌelɪ/ (n)
aenigma
  peli, joka kootaan sijoittamalla sen palat oikeisiin paikkoihin, jolloin paljastuu kuva

palata /pˈalata/ (v)
rebito
  tulla takaisin, mennä takaisin

palatsi /pˈalatsɪ/ (n)
atrium
  hallitsijoiden tai muiden korkearvoisten henkilöiden suuri, usein ylellinen asuinrakennus

palauttaa /pˈalautːaː/ (v)
reddō
  antaa tai viedä takaisin
  saattaa ennalleen

palautus /pˈalautus/ (n)
fructus
  jonkin asian tai esineen saattaminen takaisin aiempaan tilaan

palautusmerkki /pˈalautˌusmerkːɪ/ (n)
nātūrālis
  etumerkki, joka kumoaa voimassa olevan ylennyksen tai alennuksen tahdin loppuun asti, symboli ♮

palaveri /pˈalavˌerɪ/ (n)
concilium
  pikainen neuvottelu tai neuvonpito

paleltaa /pˈaleltaː/ (v)
gelidus
  olla kylmä

paleoliittinen /pˈaleolˌiːtːɪnen/ (adj)
palaeolithicus
  vanhemman kivikauden (n. 500 000–12 000 vuotta sitten) aikainen

palestiinalainen /pˈalestˌiːnalˌainen/ (adj)
Palaestinensis
  Palestiinasta peräisin oleva, Palestiinassa sijaitseva

palettiveitsi /pˈaletːɪvˌeitsɪ/ (n)
platalea minor
  varrellinen ja taipuisa veitsi tai lasta, jolla taiteilija levittää öljyvärejä maalauspinnalle tai kaapii pois aiemmin levittämäänsä väriä

palho /pˈalho/ (n)
fibra
  heteen ohut varsiosa

palimpsesti /pˈalɪmpsˌestɪ/ (n)
palimpsēstus
  antiikista tai keskiajalta peräisin oleva käsikirjoitus, jonka alkuperäinen teksti on myöhemmin pyyhitty tai raaputettu pois ja korvattu uudella

palisadi /pˈalɪsˌadɪ/ (n)
sublica
  hakuli: puolustuseste, joka koostuu pystyyn paalutetuista seipäistä tai paaluista

paljas /pˈaljas/ (adj)
nuda
  sellainen, joka on alaston, verhoton tai katteeton, vailla vaatteita oleva

paljastaa /pˈaljastaː/ (v)
acclārō
  näyttää julkisesti jtk. sellaista, mikä oli aiemmin yleisöltä piilossa
  kertoa tai tuoda muuten julki, harkitusti tai tahattomasti, salaisuus tai muu sellainen seikka, jonka ei suotaisi tulevan ilmi tai julki

palje /pˈalje/ (n)
follis
  yl. nahasta tai muusta taipuisasta materiaalista valmistettu laskosteinen liitososa, jota käytetään mm. lietsomiseen tarvittavien palkeiden rakenneosana

paljon /pˈaljon/ (adj)
multum
  määrällisyyttä summittaisesti ilmaiseva adjektiivi

paljon /pˈaljon/ (adv)
multus
  koko joukon, runsaasti

paljon /pˈaljon/ (n)
multum
  suuri määrä, koko joukko

palkata /pˈalkata/ (v)
conduco
  ottaa jk töihin palkkaa vastaan

palkinto /pˈalkɪnto/ (n)
praemium
  kilpailusta saatu, voittajalle tai voittajille myönnettävä tunnustus

palkita /pˈalkɪta/ (v)
fructus
  antaa palkinto, antaa kunnianosoitus

palkka /pˈalkːa/ (n)
aes
  korvaus sovitusti tehdystä työstä

palkkamurhaaja /pˈalkːamˌurhaːja/ (n)
sīcārius
  rahaa vastaan murhia tekevä henkilö

palkkasoturi /pˈalkːasˌoturɪ/ (n)
mercēnārius
  taistelija, joka ottaa osaa sotatoimiin rahapalkkaa vastaan

palkki /pˈalkːɪ/ (n)
trabs
  (sahatavara) neljältä sivulta sahattua järeää sahatavaraa, jonka leveyden ja paksuuden ero on yli 25 mm; yleisemmin mikä tahansa jykevä puutavara
  vaakasuora tai kalteva rakennusosa, jonka tehtävä on kannatella ylempiä rakenteita
  nuotteja yhdistävä vaakasuora tai kalteva viiva, jonka tarkoitus on selventää nuottikuvaa

palko /pˈalko/ (n)
siliqua
  hernekasvien hedelmä, us. mehevä suojakuori ja sen sisällä siemenet eli herneet

palladium /pˈalladium/ (n)
palladium
  eräs alkuaine

pallea /pˈallea/ (n)
diaphragma
  rintaontelon ja vatsaontelon välisen kuperan seinämän muodostava hyvin ohut sisäänhengityslihas, joka koostuu suurimmaksi osaksi jänteistä

pallo /pˈallo/ (n)
pila, globus
  eräiden pelien ja leikkien pallon muotoinen peliväline

pallonpuolisko /pˈallompˌuolɪsko/ (n)
hēmisphaerium
  päiväntasaajan pohjois- tai eteläpuoleinen osa

palmaarinen /pˈalmaːrɪnen/ (adj)
palmaris
  kämmenenpuoleinen

palmu /pˈalmu/ (n)
palma
  mikä tahansa trooppinen tai subtrooppinen Arecaceae-heimon lehtipuulaji

palmusunnuntai /pˈalmusˌunnuntai/ (n)
Dominica in Palmis de passione Domini
  kirkollinen juhla, sunnuntai viikkoa ennen pääsiäistä

palo /pˈalo/ (n)
flagrans
  tulipalo, palamistapahtuma
passio
  pesäpallopelin tilanne, jossa juoksija ei ehdi pesälle tai kotipesään ennen palloa
forīs
  poltettu kaskimaa

paloitella /pˈaloitella/ (v)
curto
  leikata paloiksi

palomies /pˈalomies/ (n)
siphonarius
  ammatikseen tulipaloja sammuttava ja muita palokunnan tehtäviä hoitava henkilö

palopuhe /pˈalopˌuhe/ (n)
dēbacchor
  (leikkimielinen) kiihkeä puhe

palovamma /pˈalovˌamma/ (n)
aestuō
  palamisen, korkean lämpötilan tai säteilyn elimistössä, usein ihossa, aiheuttama vaurio

paloviina /pˈalovˌiːna/ (n)
aqua vitae
  väkiviinan kotipolton aikainen nimitys

palsta /pˈalsta/ (n)
fascis
  tila tai siitä tilarajoilla tai vesitiluksilla täysin rajattu alue, maapalsta
columna
  sanomalehdessä tai muussa painotuotteessa palstaleveyden rajamaan tilaan ladottujen tekstirivien muodostama sivua kapeampi painoalan osa
  lehdessä tai Internetissä julkaistava ylläpitäjänsä valitsemille vaihtuville tai johonkin aihepiiriin liittyville aiheille varattu palstatila

palsternakka /pˈalsternˌakːa/ (n)
pastināca
  sarjakukkaiskasvi Pastinaca sativa, jolla on vaaleaa porkkanaa muistuttava juureksena käytettävä voimakasmakuinen juuri

palttina /pˈaltːɪna/ (n)
linteum
  yksi kudottujen kankaiden perussidoksista

palttoo /pˈaltːoː/ (n)
laena
  miesten pitkä, vuorillinen, muuten pelkistetty päällystakki; ei sadetakki

paluu /pˈaluː/ (n)
fructus
  tulo takaisin lähtöpaikkaan, palautuminen rutiineihin

palvelija /pˈalvelˌija/ (n)
minister
  henkilö, joka palvelee, jonka työ on palvella

palvelin /pˈalvelɪn/ (n)
administer
  tietokoneohjelma, joka palvelee muita ohjelmia suorittamalla pyydettäessä tietyn toiminnon

palvella /pˈalvella/ (v)
oboedio
  auttaa toisia, tehdä toisille palveluksia alemmassa asemassa

palvelu /pˈalvelu/ (n)
prodessendum
  se, että joku tekee jonkin asian jonkun puolesta, rahallista korvausta vastaan tai ilman sitä

palvelus /pˈalvelus/ (n)
officium
  toiselle vapaaehtoisesti tehty avustava teko

palvelustyttö /pˈalvelˌustytːø/ (n)
ancilla
  (suomessa vanhanaikainen) nuori naispuolinen kotiapulainen

palvoa /pˈalvoa/ (v)
adoro
  ihailla, kunnioittaa, erityisesti Jumalaa

pamauttaa /pˈamautːaː/ (v)
battuō
  saada pamahtamaan

paneeli /pˈaneːlɪ/ (n)
abacus
  ohuista laudoista rakennettu sisäseinän tai sisäkaton pinnoite
  asiantuntijoiden joukko, joka julkisesti keskustelee annetusta kysymyksestä

panetella /pˈanetella/ (v)
blasphēmia
  puhua pahaa jostakin tämän maineen tahrimiseksi; solvata

panikoida /pˈanɪkˌoida/ (v)
pavor
  joutua paniikkiin

panimo /pˈanɪmo/ (n)
bracitorium
  tehdas tai laitos, jossa valmistetaan olutta

pankki /pˈaŋkːɪ/ (n)
argentaria
  rahaliikennettä, luottoja ja talletuksia hoitava yritys tai muu laitos; yksi pääasiallisista rahalaitoksen tyypeistä

pankkiiri /pˈaŋkːɪːrɪ/ (n)
argentārius
  pankin omistaja tai osakas

pankkikonttori /pˈaŋkːɪkˌontːorɪ/ (n)
rāmus
  pankin toimipiste, jossa voi asioida ja jossa on perinteisesti ollut pankkiholvi ja tallelokeroita

pankkivirkailija /pˈaŋkːɪvˌirkailˌija/ (n)
diribitor
  työntekijä, joka työskentelee pankkikonttorin tiskillä asiakasrajapinnassa

panna /pˈanna/ (n)
anathema
  kirkonkirous, ekskommunikaatio, kristillisen kirkon jäsenen oikeuksien riistäminen; sakramenttiyhteydestä sulkeminen

panna /pˈanna/ (v)
ponere
  asettaa johonkin olotilaan; asettaa jollekin ehto tai hinta
excito
  tallettaa rahaa tilille, tehdä pano
futuō
  aloittaa jokin toiminta

pannu /pˈannu/ (n)
cortīna
  kaatonokallinen vedenkeittoastia

pano /pˈano/ (n)
arrabō
  rahan talletus, tallettaminen pankkitilille
fututio
  nainti, naiminen, paneminen

panssarivaunu /pˈanssarɪvˌaunu/ (n)
autocurrus armatus
  telaketjuilla kulkeva ja suurikaliiperisella tykillä aseistettu panssaroitu moottoriajoneuvo

panteismi /pˈanteismɪ/ (n)
pantheismus
  oppi, jonka mukaan kaikki olevainen ja jumala ovat sama. Panteismin jumala on persoonaton ja ääretön, joten jumalan lisäksi ei voi olla muuta todellisuutta.

pantomiimi /pˈantomˌiːmɪ/ (n)
mīmus
  elenäytelmä jossa ei käytetä lainkaan puhetta

panttivanki /pˈantːɪvˌaŋkɪ/ (n)
obses
  vanki, joka vapautetaan lunnaita vastaan

paperi /pˈaperɪ/ (n)
charta, papyrus
  tavallisesti kasvikuituaineista, puun kuiduista, valmistettu levymäinen tuote, jonka yksikköpaino on 5–150 g/m³. Tätä painavammat vastaavat tuotteet ovat kartonkeja ja pahveja
charta
  asiakirja, todistus, asiapaperi

paperoida /pˈaperˌoida/ (v)
charta
  päällystää paperilla, kääriä paperiin

papinkaapu /pˈapɪŋkˌaːpu/ (n)
habitus
  kaapu tai pitkä takki, jota papit käyttävät jumalanpalveluksen ulkopuolella; kauhtana

pappa /pˈapːa/ (n)
avus
  isän tai äidin isä, miespuolinen isovanhempi

pappeus /pˈapːeus/ (n)
sacerdōtium
  se, että on pappi; pappina oleminen

pappi /pˈapːɪ/ (n)
sacerdos
  henkilö, joka suorittaa ammatikseen erilaisia uskonnollisia menoja ja toimituksia

pappismies /pˈapːɪsmies/ (n)
clericus
  miespuolinen pappi, miespuolinen papiston edustaja

paprika /pˈaprɪka/ (n)
piper
  , ruokapaprika, koisokasvien heimon vihanneshedelmäkasvi; luonnonvaraisia ja viljeltyjä lajikkeita on runsaasti. Makeaa tai miedonmakuista paprikaa käytetään salaatteihin ja ruoanlaittoon. Tulista paprikaa (chiliä) käytetään mausteena tai koristekasvina.

papu /pˈapu/ (n)
faba, phaseolus
  jokin hernekasvisuvun köynnöstävä ruohokasvi, jonka isokukkaiseen terttukukintoon muodostuu palkoja joita sellaisenaan tai niissä olevia siemeniä käytetään ravinnoksi.
faba
  papukasvien tai joidenkin muiden kasvien, kuten kahvin tai kaakaon kova siemen

papukaija /pˈapukˌaija/ (n)
psittacus
  varsinaisiin papukaijoihin (Psittacinae) lukeutuva luonnonvaraisena Euroopan ulkopuolisilla trooppisilla ja subtrooppisilla alueilla elävä värikäs lintu

papukaijalintu /pˈapukˌaijalˌintu/ (n)
psittacus
  mikä tahansa papukaijalintujen lahkoon () kuuluva lintujen laji tai sellaisen yksilö

papyrus /pˈapyrus/ (n)
papyrus
  papyruskaislasta (Cyperus papyrus) valmistettava paperin kaltainen materiaali, jota käytettiin erityisesti muinaisessa Egyptissä

papyruskaisla /pˈapyrˌuskaisla/ (n)
papyrus
  papyruksen valmistukseen käytetty kaislalaji ()

paraabeli /pˈaraːbˌelɪ/ (n)
comparatio
  matemaattinen tasokäyrä, jonka jokaisen pisteen etäisyys polttopisteestä on yhtä suuri kuin sen etäisyys kiinteästä suorasta; ympyräkartion tasoleikkaus

paradoksi /pˈaradˌoksɪ/ (n)
paradoxum
  näennäisesti järjenvastainen, luonnoton tai ristiriitainen seikka tai väite

paragrafi /pˈaraɡrˌafɪ/ (n)
signum sectionis
  pykälä, symb. §.

parannus /pˈarannus/ (n)
meliōrātiō
  parantaminen, paremmaksi tekeminen, kohennus
curo
  parannuskeino

parantaa /pˈarantaː/ (v)
meliorem facio
  tehdä paremmaksi
curo
  tehdä terveeksi, poistaa sairaus

parantaja /pˈarantˌaja/ (n)
sanator
  luonnonlääkinnällä, taikavoimilla tms. sairauksia tms. parantava henkilö; nykyisin tavallisemmin: kansanparantaja
reformātor
  uudistaja, reformisti

parantua /pˈarantˌua/ (v)
corrigo
  tulla paremmaksi

paraplegia /pˈaraplˌeɡɪa/ (n)
paraplexia
  alaraajahalvaus, halvaantuminen vyötäröstä alaspäin

paratiisi /pˈaratˌiːsɪ/ (n)
paradisus
  kristinuskon mytologiassa esiintyvä puutarha, myös eeden

parhaillaan /pˈarhaillaːn/ (adv)
mox
  parasta aikaa, juuri nyt

pari /pˈarɪ/ (n)
iugum
  kahden muodostama ryhmä tai yksikkö
  kahden yhdessä käytettävän yl. keskenään samankaltaisen muodostama kokonaisuus

pariisilainen /pˈarɪːsɪlˌainen/ (adj)
Lutetianus
  Pariisista peräisin oleva tai Pariisiin liittyvä

paristo /pˈarɪsto/ (n)
cumulus
  sähköenergiaa kemiallisessa muodossa säilyttävä laite, joka koostuu yhdestä tai useammasta sähköparista

paritella /pˈarɪtella/ (v)
coeo
  (erit. eläimistä) olla sukupuoliyhteydessä

pariton /pˈarɪton/ (adj)
impār
  kokonaisluku, joka ei ole jaollinen kahdella

parittaa /pˈarɪtːaː/ (v)
lēnō
  välittää prostituoituja

parittaja /pˈarɪtːˌaja/ (n)
leno
  sutenööri; henkilö, joka myy toisten ihmisten toteuttamia seksuaalisia palveluja

parkki /pˈarkːɪ/ (n)
baubor
  puunkuori, erit. parkitsemiseen käytettävä kuivattu puunkuori

parkkilaiva /pˈarkːɪlˌaiva/ (n)
baubor
  (merenkulku) 3–5 mastoinen purjealus, jonka perämastossa on puomi- ja huippupurje, muissa mastoissa raakapurjeet

parlamentti /pˈarlamˌentːɪ/ (n)
parlamentum
  valtion hallintoelin, johon vaaleilla valitut edustajat kokoontuvat säätämään lakeja

parodia /pˈarodˌia/ (n)
cavillatio
  ivamukaelma jostakin kirjallisesta tai kuvallisesta taideteoksesta (tai elokuvasta)

parrakas /pˈarrakas/ (adj)
barbātus
  sellainen jolla on parta

parraton /pˈarraton/ (adj)
imberbis
  sellainen, jolla ei ole partaa

parsa /pˈarsa/ (n)
asparagus
  ruokaparsa, vihannesparsa (Asparagus officinalis), jonka nuoria versoja käytetään ravinnoksi

parta /pˈarta/ (n)
barba
  ihmisen kasvojen, erityisesti leuan alueen karvoitus

partakarva /pˈartakˌarva/ (n)
pilus barbae
  parran yksittäinen karva

partakone /pˈartakˌone/ (n)
novacula
  sähkökäyttöinen laite parran ajamiseen; parranajokone

partaveitsi /pˈartavˌeitsɪ/ (n)
novacula
  parran ajamiseen tarkoitettu veitsi, jossa on hyvin teräväksi yhdeltä sivulta teroitettu linkkuveitsen tavoin taittuva terä

parthi /pˈarthɪ/ (n)
Parthus
  muinaisen Parthian asukkaita

parthialainen /pˈarthɪalˌainen/ (adj)
Parthus
  Parthiaan tai partheihin liittyvä

partikkeli /pˈartɪkːˌelɪ/ (n)
particula
  taipumaton apusana, joka ei saa määritteitä eikä itse toimi määritteenä; aiemmin partikkeleihin luettiin myös adpositiot ja adverbit, interjektiot ja konjunktiot

partio /pˈartɪo/ (n)
circuitus
  pieni valvontaa ja vartiointia tekevä joukko

partiolainen /pˈartɪolˌainen/ (n)
antecessor
  maailmanlaajuisen partiojärjestön jäsen

partisiipin perfekti /pˈartɪsˌiːpɪm pˈerfektɪ/ (n)
participium perfectum
  useiden kielten partisiippi, joka kuvaa tapahtunutta toimintaa tai tapahtumaa ja vastaa suomen NUT-partisiippia (’tehnyt’, ’mennyt’)

partisiipin preesens /pˈartɪsˌiːpɪm prˈeːsens/ (n)
participium praesentis
  useiden kielten partisiippi, joka kuvaa parhaillaan meneillään olevaa toimintaa tai tapahtumaa ja ja vastaa suomen VA-partisiippia

partisiippi /pˈartɪsˌiːpːɪ/ (n)
participium
  verbin nominaalimuoto, jota käytetään adjektiivin tavoin

parturi /pˈarturɪ/ (n)
tonsor
  hiusten leikkaamisen ja parranajon ammattilainen

parveke /pˈarveke/ (n)
maenianum, podium
  rakennuksen seinästä ulkoneva kaiteellinen tasanne, jonne avautuu ovi rakennuksen sisältä

parvi /pˈarvɪ/ (n)
cāmera
  (arkkitehtuuri) ulkorakennuksen ullakko; aitan parveke
maenianum
  (arkkitehtuuri) ylempänä oleva tila, sisäparveke, josta on avoin näkymä alempaan saliin tai näyttämölle, lehteri
agmen
  kalojen, merinisäkkäiden, hyönteisten tai lintujen joukko

pasianssi /pˈasɪˌanssɪ/ (n)
patientia
  yksin pelattavien korttipelien yleisnimi; erilaisia pelejä, jotka voivat poiketa toisistaan hyvinkin suuresti

paska /pˈaska/ (n)
merda
  uloste

paskantaa /pˈaskantaː/ (v)
cacō
  ulostaa

paskapää /pˈaskapæː/ (n)
culus
  epämiellyttävä henkilö, paskiainen

paskiainen /pˈaskɪˌainen/ (n)
culus
  epämiellyttävä henkilö, kusipää

passi /pˈassɪ/ (n)
syngraphus
  henkilön tunnistamiseen kansainvälisesti käytetty virallinen asiakirja, matkustusasiakirja

passiivi /pˈassɪːvɪ/ (n)
passivum
  passiivimuoto, verbin pääluokka, jossa lauseen muodollinen tekijä (subjekti) on tekemisen kohteena

passiivinen /pˈassɪːvɪnen/ (adj)
verbum passivum
  sellainen, joka ei ota osaa toimintaan, epäaktiivinen; ponneton, välinpitämätön

pastori /pˈastorɪ/ (n)
pastor
  Kristinuskossa hengellisen työn virka, jonka tarkempi sisältö vaihtelee huomattavasti eri kirkkokunnissa; käytössä lähinnä protestanttisissa kirkoissa ja kirkkokunnissa; Suomen evankelis-luterilaisessa kirkossa rovastia tai kirkkoherraa alempi nimike; katolisessa kirkossa alueittain seurakuntapappi

pasunisti /pˈasunˌistɪ/ (n)
trombonista
  pasuunan soittaja

pasuri /pˈasurɪ/ (n)
sparulus
  , ulkonäöltään nuorta lahnaa muistuttava särkikala

pasuuna /pˈasuːna/ (n)
tubae
  messingistä valmistettava vaskipuhallinsoitin, tavallisesti sama kuin vetopasuuna
bucina
  trumpetin edeltäjä, etenkin sotajoukkojen merkinantovälineenä käytetty soitin

pata /pˈata/ (n)
cortīna
  metallinen, keraaminen tai emaloitu keittoastia
olla
  padassa valmistettu ruoka, pataruoka, muhennos
hastae
  tavallisen (ranskalaisen) korttipakan maa, symboli ♠

patistaa /pˈatɪstaː/ (v)
hortor
  painostaa, hoputtaa, vaatia (tekemään jotain)

patja /pˈatja/ (n)
culcita
  pehmusteilla täytetty kangaspäällysteinen makuualusta; erityisesti sängyssä

pato /pˈato/ (n)
portorium
  vedenpinnan korkeutta ja veden virtausta ohjaava vesirakennuksen piiriin kuuluva rakennelma, jolla on yleensä seinämäinen tai vallimainen rakenne. Patoja tehdään vesivoimatekniikan ja muihin tarpeisiin.

patologi /pˈatolˌoɡɪ/ (n)
pathologus
  patologiaan erikoistunut lääkäri

patriarkka /pˈatrɪˌarkːa/ (n)
patriarcha
  (sosiologia) perheen tai suvun päämies, todellista valtaa käyttävä isä

patriotismi /pˈatrɪotˌismɪ/ (n)
amor patriae
  isänmaallisuus

patruuna /pˈatruːna/ (n)
cucullus
  ampuma-aseen metalliseen hylsyyn pakattu luodin, nallin ja ruudin muodostama kokonaisuus
  tehtaan tai ruukin omistaja, kartanonherra

patsas /pˈatsas/ (n)
statua
  muotoon veistetty tai valettu taideteos, jonka materiaalina käytetään tavallisesti kiveä, kipsiä, metallia tai muuta muotoiltavaa materiaalia

patu /pˈatu/ (n)
senex
  (puhekieltä) vanha mies, ukko, äijä
veterātor
  (puhekieltä) alansa huipputaitaja, konkari, stara

paukahtaa /pˈaukahtaː/ (v)
battuō
  räjähtää äänekkäästi tai tuottaa räjähdystä muistuttava ääni

paukuttaa /pˈaukutːaː/ (v)
battuō
  aiheuttaa toistuvaa pauketta, paukkuvaa ääntä

pašša /pˈaʃʃa/ (n)
bassa
  korkea arvonimi osmanivaltakunnassa

pederasti /pˈederˌastɪ/ (n)
paedīcō
  homoseksuaalinen mies, erityisesti sellainen joka on nuorukaisen kanssa homoseksuaalisessa suhteessa

pediatria /pˈedɪˌatrɪa/ (n)
paediatria
  lasten sairauksiin keskittynyt lääketieteen ala; lastentautioppi

peesata /pˈeːsata/ (v)
perflātus
  maantiepyöräilyssä ajaminen lähellä edellä ajavaa ilmanvastuksen vähentämiseksi

pehmeys /pˈehmeys/ (n)
mollitūdō
  se, että on pehmeä

pehmeä /pˈehmeæ/ (adj)
mollis
  sellainen, joka tai mikä joustaa tai antaa muutoin myöten; löysä, hervoton

pehmeästi /pˈehmeˌæstɪ/ (adv)
molliter
  pehmeällä tavalla

peili /pˈeilɪ/ (n)
speculum
  heijastava pinta, joka on riittävän ohut muodostaakseen kuvajaisen

peilipöytä /pˈeilɪpˌøytæ/ (n)
vanitas
  peilillinen pöytä; varsinkin kaunistautumiseen tarkoitettu

peippo /pˈeipːo/ (n)
frigilla
  peipponen (), koko Euroopassa yleinen siemeniä ravinnokseen käyttävä varpuslintu, meillä muuttolintuna jokakesäinen vieras

peite /pˈeite/ (n)
cooperiō
  jokin joka peittää jotain

peitellä /pˈeitellæ/ (v)
operiō
  pyrkiä piilottamaan

peitetty /pˈeitetːy/ (adj)
tectus
  jkn. peittämäksi tullut

peitota /pˈeitota/ (v)
clades
  voittaa (toinen kilpailussa)

peitto /pˈeitːo/ (n)
stragulum
  ihmisen päällä tämän maatessa sängyssä oleva peite
cooperiō
  kuorman tai varastoitavan tavaran päälle laitettava suojaava kangas tai vastaava

peittyä /pˈeitːyæ/ (v)
abscondō
  joutua jonkin peittoon

peittää /pˈeitːæː/ (v)
operire
  panna jokin toisen alle tai taakse siten, että tätä ei voi enää havaita (esim. näkemällä, kuulemalla, maistamalla tms.)

pekoni /pˈekonɪ/ (n)
lardum
  pitkäselkäisestä ja laihasta aikuisen sian ruhosta leikattu siansivu suolattuna

pelaaja /pˈelaːja/ (n)
lusor
  henkilö, joka pelaa jotakin peliä

pelastaa /pˈelastaː/ (v)
excipio
  tuoda, viedä t. saada pois vaarallisesta paikasta t. tilanteesta

pelastaja /pˈelastˌaja/ (n)
salvātor
  henkilö, joka pelastaa

pelastautua /pˈelastˌautua/ (v)
adiuvo
  pelastaa itsensä

pelastua /pˈelastˌua/ (v)
ademptio
  selvitä uhkaavasta tilanteesta, välttyä onnettomuudelta tms. jonkun pelastamana tai muuten

pelata /pˈelata/ (v)
lūdō
  osallistua jhk, missä us. tarkoituksena voittaa toinen, osallistua peliin tai otteluun

peli /pˈelɪ/ (n)
ludus
  ajanvietteeksi harjoitettava määrämuotoinen ja sääntöjen mukainen kilpailu tai leikki

pelikaani /pˈelɪkˌaːnɪ/ (n)
pelicanus
  mikä tahansa pelikaanien heimoon () kuuluva pelikaanilintujen laji tai sellaisen yksilö

pelikenttä /pˈelɪkˌentːæ/ (n)
terrenum
  jotakin peliä varten merkitty kenttä, joka mahdollistaa pelin pelaamisen

pelikonsoli /pˈelɪkˌonsolɪ/ (n)
consola ludis electronicis
  videopelien pelaamiseen tarkoitettu kodin viihdelaite

pelikortti /pˈelɪkˌortːɪ/ (n)
charta a ludo
  kämmenelle sopiva pystysuuntaisesti suorakaiteen muotoinen lakkapintainen kartonkinen kortti, johon on etusivulle painettu yksilöivät korttisymbolit siten, että kortti on aina käteen otettuna oikein päin. Kaikkien korttien taustapuolelle on painettu yhtenäinen kuviointi niin, ettei kortteja voi tunnistaa kääntöpuolelta.

pelilauta /pˈelɪlˌauta/ (n)
abacus
  lautapelin alustana käytettävä pahvinen tai puinen lauta

pelimies /pˈelɪmies/ (n)
fēmellārius
  naistenmies
āctor
  peluri

pelinappula /pˈelɪnˌapːula/ (n)
cella
  lautapelin peliväline
latro
  hyväksi käytetty, us. helposti johdateltava henkilö

pelkistää /pˈelkɪstæː/ (v)
dēdūcō
  (kemia) käsitellä hapetus-pelkistysreaktiossa

pelkkä /pˈelkːæ/ (adj)
merus
  sellainen, johon ei sisälly muuta, ilman lisukkeita oleva, sekoittamaton, sekoitteeton

pelko /pˈelko/ (n)
timor, pavor
  tajuttavan uhkan tai vaaran aiheuttama hädän tai tuskan tunne, huoli uhkan toteutumisesta

pelkuri /pˈelkurɪ/ (n)
ignavus
  sellainen, jolla ei ole uskallusta siihen mihin pitäisi

pellava /pˈellava/ (n)
linum
  yksivuotinen kuitu- ja öljykasvi (Linum usitatissimum)
  pellavakuituinen kangas

pellavakangas /pˈellavakˌaŋŋas/ (n)
linteum
  kangas, joka on tehty pellavasta, liinainen kangas

pelle /pˈelle/ (n)
balatrō
  sirkuksessa hölmöilemällä yleisöä hauskuttava henkilö, joka on tavallisesti maalannut kasvonsa värikkäästi ja pukeutunut värikkäisiin vaatteisiin
sannio
  itsensä naurunalaiseksi saattanut henkilö

pelleillä /pˈelleillæ/ (v)
dēsipiō
  käyttäytyä kuin pelle, erityisesti tarkoituksella; hölmöillä

peloissaan /pˈeloissaːn/ (adv)
metuens
  ollessaan pelon vallassa, peläten jotakin

pelokas /pˈelokas/ (adj)
dirus
  arka, pelkäävä

pelotella /pˈelotella/ (v)
terreō
  aiheuttaa tai yrittää aiheuttaa pelkoa

peloton /pˈeloton/ (adj)
impavidus
  sellainen, joka ei pelkää, vailla pelkoa oleva; rohkea

pelottava /pˈelotːˌava/ (adj)
metūculōsus
  sellainen, joka synnyttää pelkoa

pelto /pˈelto/ (n)
ager, arvum
  maa-alue, jossa kasvatetaan viljaa ja muita viljelyskasveja

peltopyy /pˈeltopyː/ (n)
Perdix perdix
  erityisesti

pelästyttää /pˈelæstˌytːæː/ (v)
terreō
  saada pelästymään

pelästyä /pˈelæstˌyæ/ (v)
terreō
  säikähtää

pelättävä /pˈelætːˌævæ/ (adj)
metūculōsus
  voimakkaan pelontunteen aiheuttava, pelottava

pelätä /pˈelætæ/ (v)
timere
  tuntea tai kokea pelkoa jkta tai jtk kohtaan

penetraatio /pˈenetrˌaːtɪo/ (n)
penetratio
  tunkeutuminen, sisään työntyminen; yhdyntä

penger /pˈeŋŋer/ (n)
agger
  maa-aineksen muodostama valli, pato

penis /pˈenɪs/ (n)
penis, kontol, mentula, purusa, sirit
  siitin, uroksen sukupuolielin

penkki /pˈeŋkːɪ/ (n)
scamnum
  pehmustamaton ja usein selkänojaton monipaikkainen istuin

pensaikko /pˈensaikːo/ (n)
dumetum
  etupäässä pensaita kasvava alue

pensas /pˈensas/ (n)
dūmus
  puuvartinen, tyvestä haarova, vähintään puoli metriä korkea kasvi

pensasaita /pˈensasˌaita/ (n)
saepēs
  riviin istutettujen, usein muotoon leikattujen pensaiden muodostama aita

pensassakset /pˈensassˌakset/ (n)
saepēs
  ohuiden puuvartisten kasvien lekkaamiseen ja muotoiluun suunniteltu työkalu

penseä /pˈenseæ/ (adj)
incūriōsus
  välinpitämätön

pentaani /pˈentaːnɪ/ (n)
pentanum
  eräs alkaani, C₅H12

pentagrammi /pˈentaɡrˌammɪ/ (n)
pentagrammum
  (synbolikuvio) viisikanta, viisisakarainen tähdenmuotoinen kuvio, joka periytyy muinaisesta Babyloniasta, missä sitä lienee pidetty taikamerkkinä; myös kirkotaiteen symboli

pentu /pˈentu/ (n)
catulus
  eläimen, erityisesti nisäkkään poikanen

pentue /pˈentue/ (n)
feretrum
  kerralla syntyneet poikaset

peppu /pˈepːu/ (n)
Padanus
  takapuoli

perfekti /pˈerfektɪ/ (n)
perfectum
  aikamuoto, joka kuvaa mennyttä tekemistä, joka on tullut suoritetuksi täydellisesti ja päättynyt menneisyydessä

perhe /pˈerhe/ (n)
familia, gens
  kahden tai useamman henkilön muodostama sukulaisuuden tai parisuhteen yhdistämä yhteisö

perheenäiti /pˈerheːnˌæitɪ/ (n)
genetrix
  perheeseen kuuluva äiti

perhenimi /pˈerhenˌimɪ/ (n)
cognomen
  (historia) perheen nimi mielletään nykymaailmassa usein sukunimeksi; Muinaisessa Roomassa perhenimi oli vapaan kansalaisen kolmesta nimestä viimeinen eli etunimen ja sukunimen jälkeen

perheväkivalta /pˈerhevˌækɪvˌalta/ (n)
violentia domestica
  perheen sisällä tapahtuva väkivalta

perhonen /pˈerhonen/ (n)
papilio
  perhosten lahkoon (Lepidoptera) kuuluva hyönteinen

perhostoukka /pˈerhostˌoukːa/ (n)
campē
  perhosen kehitysvaihe ennen koteloitumista

periaate /pˈerɪˌaːte/ (n)
principium
  toimintaa tai ajattelua ohjaava perusajatus, perusohje, perussääntö

perijä /pˈerɪjæ/ (n)
hērēs
  henkilö, joka perii

perinne /pˈerɪnne/ (n)
cōnsuētūdō
  pitkään käytössä ollut tapa

perinnäistapa /pˈerɪnnˌæistapa/ (n)
cōnsuētūdō
  peritty tai periytyvä perinteeksi muodostunut tapa

perinnöllinen /pˈerɪnnˌøllɪnen/ (adj)
hereditarius
  sellainen, joka periytyy geeneissä

perinteinen /pˈerɪntˌeinen/ (adj)
translaticius
  perinteen tai perinteiden mukainen, sellainen johon liittyy perinne

perintä /pˈerɪntæ/ (n)
collēctus
  saatavien maksusuoritusten kerääminen velallisilta

perintö /pˈerɪntø/ (n)
herctum
  vanhemmilta lapsille siirtyvä omaisuus vanhempien kuoltua

peristyyli /pˈerɪstˌyːlɪ/ (n)
peristylium
  pylväiden ympäröimä, reunoilta katettu, mutta keskeltä avoin sisäpiha

perisynti /pˈerɪsˌyntɪ/ (n)
peccatum originale
  kristillisen teologian käsite ihmisen syntisestä olotilasta lankeemuksen jälkeen ilman Jumalan antamaa armoa

periä /pˈerɪæ/ (v)
heredito
  saada omaisuutta kuolleelta sukulaisuuden tai testamentin perusteella

perjantai /pˈerjantai/ (n)
dies Veneris
  viikon viides päivä, päivä torstain ja lauantain välissä

perkele /pˈerkele/ (n)
diabolus
  paholainen

permanentti /pˈermanˌentːɪ/ (n)
aeternus
  kemiallinen käsittely, jolla hiukset saadaan pysymään kiinteämmin yhdessä; sisältää tavallisesti myös kiharuuden lisäämisen tai vähentämisen

permutaatio /pˈermutˌaːtɪo/ (n)
permutatio
  vaihtelu, olion erilaiset järjestykset eli jonot

perna /pˈerna/ (n)
lien, splen
  muun muassa valkoisia verisoluja muodostava tummanpunainen, pavunmuotoinen elin vatsaontelon yläosassa

pernarutto /pˈernarˌutːo/ (n)
morbus lienis
  Bacillus anthracis -bakteerin aihettama nisäkkäiden vaarallinen tartuntatauti, johon liittyy pernan turpoamista. Tarttuu myös ihmiseen.

perse /pˈerse/ (n)
culus
  takapuoli

persereikä /pˈerserˌeikæ/ (n)
culus
  peräaukko

persia /pˈersɪa/ (n)
Achaemenius
  persian kieli eli farsi (kielitunnus: fa), arabialaisin kirjaimin kirjoitettava indoeurooppalainen kieli, jota puhutaan Iranissa, Tadžikistanissa nimellä tadžikki, Afganistanissa nimellä dari, Uzbekistanissa ja Bahrainissa

persialainen /pˈersɪalˌainen/ (adj)
persicus
  Persiasta peräisin oleva tai Persiaan liittyvä

persikka /pˈersɪkːa/ (n)
persicum
  persikkapuun hedelmä, joka on kasvitieteellisesti luumarja

persilja /pˈersɪlja/ (n)
petroselinum, petroselinon
  kaksivuotinen ruohovartinen yrtti (Petroselinum crispum), jota käytetään mausteena

perso /pˈerso/ (adj)
avārus
  ahne t. ahnas jollekin

personifikaatio /pˈersonˌifɪkˌaːtɪo/ (n)
fictio personae
  henkilöinti: kielikuva, jossa eloton esitetään elollisena tai muu kuin inhimillinen inhimillisenä ikään kuin se olisi henkilö, kuten ”Aurinko hymyilee.”

persoona /pˈersoːna/ (n)
homō
  (psykologia) tietoinen ja tarkoitusellisesti toimiva olento
aliquis
  (kielitiede) tekijä, teonsanan persoona lauseessa
  (kielitiede) persoonamuoto, verbin taivutuskategoria

persoonallisuus /pˈersoːnˌallɪsuːs/ (n)
indolēs
  ihmisen tapa ajatella, tuntea ja käyttäytyä; kokoelma pysyviä ennustettavissa olevia, tunteiden ja käyttäytymisen piirteitä

persoonamuoto /pˈersoːnamˌuoto/ (n)
aliquis
  persoona, verbin taivutuskategoria, joka ilmaisee tekijän

persoonapronomini /pˈersoːnˌapronˌomɪnɪ/ (n)
pronomen personale
  pronominien alaryhmä, persoonapronomini viittaa henkilöön; suomen kielen persoonapronomineja ovat minä, sinä, hän, me, te ja he

perspektiivi /pˈerspektˌiːvɪ/ (n)
mensura
  tapa esittää kolmiulotteinen kohde kaksiulotteisena kuvauksena esim. piirroksena

peruna /pˈeruna/ (n)
patata
  eräs koisojen sukuun kuuluva ruohovartinen kasvilaji () tai sen yksilö

perunalastu /pˈerunalˌastu/ (n)
assula
  ruokaöljyssä rapeaksi uppopaistettu ja suolattu ja usein maustettu perunasiivu

perusjoukko /pˈerusjˌoukːo/ (n)
ūniversum
  (tilastotiede) Populaatio, tutkimuksen kohteena oleva tapausten ja yksilöiden joukko

peruskallio /pˈeruskˌallɪo/ (n)
basis
  kallioperän vanhin, eli prekambrinen (noin kolme miljardia vuotta vanha) jähmettyneistä syväkivilajeista muodostunut osa

perusluku /pˈeruslˌuku/ (n)
cardinale
  luku, joka ilmaisee lukumäärän; kardinaaliluku

perusosa /pˈerusˌosa/ (n)
elementum
  elementti, kokonaisuuden yhtenä lähtökohtana oleva rakenteellinen osa

peruste /pˈeruste/ (n)
basis
  jollekin päätökselle annettu perustelu, syy tai oikeutus jonkin päätöksen tekemiseen

perustella /pˈerustella/ (v)
explano
  kertoa syy esimerkiksi mielipiteeseen

perustelu /pˈerustˌelu/ (n)
argumentatio
  asiaan kerrotut perusteet, syyt ja mahdolliset taustatiedot; perusteiden esittäminen

perustua /pˈerustˌua/ (v)
humus
  jnk perusominaisuudet on jssk, määräytyä jnk mukaan

perustukset /pˈerustˌukset/ (n)
fundatio
  rakennuksen alaosassa sijaitseva osa, jonka varaan päällä olevat rakenteet rakennetaan

perustuslaki /pˈerustˌuslakɪ/ (n)
constitutio
  valtiovallan ja ihmisten ja yhteisöjen oikeudellisten suhteiden perusperiaatteet sisältävä laki, valtion valtiosäännön keskeisimmät normit sisältävä laki

peruukki /pˈeruːkːɪ/ (n)
caliandrum
  luonnon hiuksista tai keinokuidusta valmistettu hiuksia korvaava tai täydentävä pukine tai hiuksia jäljittelevä päähine, jota voidaan käyttää naamiointivälineenä tai eräissä kulttuureissa arvoaseman symbolina

peruuntua /pˈeruːntˌua/ (v)
desciscō
  tulla peruutetuksi

peruuttaa /pˈeruːtːaː/ (v)
supprimo
  keskeyttää jonkin tapahtuma, tilaisuus, tilaus tai sopimus ennen sen täyttymistä tai tapahtumista tai sen aikana

peruutus /pˈeruːtus/ (n)
recessus
  peruttamisen toteutus

perverssi /pˈerverssɪ/ (adj)
corruptus
  sukupuolisesti poikkeava, luonnoton

perverssi /pˈerverssɪ/ (n)
perversus
  henkilö joka on seksuaalisesti poikkeava, luonnoton

perä /pˈeræ/ (n)
dorsum
  laitteen tai esineen kärjestä kaukaisin osa
prōsāpia
  kiväärin osa, joka tuetaan olkapäätä vasten

peräaukko /pˈeræˌaukːo/ (n)
anus
  anus, ruoansulatuselimistön päätepiste, jonka kautta uloste poistuu kehosta

peräisin /pˈeræisɪn/ (adv)
a
  (yhdessä sanan olla kanssa) kotoisin, alkuisin, lähtöisin

peräkkäin /pˈerækːæin/ (adv)
deinceps
  toinen toisen jälkeen (ajassa tai paikassa)

peräkkäinen /pˈerækːˌæinen/ (adj)
successorius
  ajallisesti t. loogisesti toista seuraava

peräpukama /pˈeræpˌukama/ (n)
haemor
  peräaukkokanavan sisä- tai ulkopuolelle muodostunut laskimon pullistuma

peräsin /pˈeræsɪn/ (n)
gubernāculum
  vedenalainen ohjauslaite, jonka avulla laiva, vene tai sukellusvene ohjautuu vedessä; sen avulla kulkusuuntaa voidaan muuttaa

peräsuoli /pˈeræsˌuolɪ/ (n)
rectum
  suoliston loppupäässä oleva osa paksusuolen ja peräaukon välissä

perättäinen /pˈerætːˌæinen/ (adj)
successorius
  ajallisesti toista seuraava

peseytyä /pˈeseytˌyæ/ (v)
lavō
  pestä itsensä

pesiä /pˈesɪæ/ (v)
nīdus
  (linnuista) rakentaa pesä, elää pesässä, kasvattaa poikasia

pestata /pˈestata/ (v)
conduco
  palkata, ottaa töihin
conscrībō
  värvätä

pestautua /pˈestautˌua/ (v)
conscrībō
  ottaa pesti, liittyä palvelukseen

pestä /pˈestæ/ (v)
luere
  puhdistaa vedellä ja jollakin puhdistavalla, usein kemiallisella yhdisteellä

pesu /pˈesu/ (n)
lōtiō
  puhdistamiseksi tai puhdistautumiseksi, yleensä vettä käyttäen, tehtävä toimenpide, peseminen

pesuallas /pˈesuˌallas/ (n)
labellum
  WC:n tai kylpyhuoneen keraaminen tai metallinen vesiallas, jonka yläpuolella on vesihana ja pohjassa tulpallinen reikä veden poistamista varten

pesue /pˈesue/ (n)
feretrum
  samaan aikaan pesään syntyneet eläimen poikaset

pesusieni /pˈesusˌienɪ/ (n)
spongia
  pesuvälineenä tai kiillotukseen käytettävä pesusienestä saatava tai sellaista jäljittelevä kimmoisa ja huokoinen vaahtomuovin tai vaahtokumin pala

pesä /pˈesæ/ (n)
nidus
  linnun rakentama paikka, jossa se kasvattaa poikasiaan ja saattaa myös yöpyä; myös hyönteisten rakentama asuinpaikka

pesäpallo /pˈesæpˌallo/ (n)
basipila
  pesäpallopelissä käytettävä pallo

peti /pˈetɪ/ (n)
cubīle
  nukkumiseen tarkoitettu paikka tai rakennelma

petkel /pˈetkel/ (n)
pistillum
  (työkalu) mausteiden murskaamiseen käsivoimin tarkoitettu kärjestä kupera työkalu, jota käytetään morttelin eli huhmareen kanssa erityisesti yrttien ja mausteiden hienontamiseen

petkuttaa /pˈetkutːaː/ (v)
baculum
  pettää, huijata, toimia epärehellisesti liiketoimissa jms.

petkutus /pˈetkutus/ (n)
fraudō
  petkuttaminen

peto /pˈeto/ (n)
bēstia
  toisia eläimiä saalistava eläin, nisäkäs tai lintu

petoeläin /pˈetoelæin/ (n)
carnivora
  petoeläinten lahkoon kuuluva, petomaisesti käyttäytyvä nisäkäs
praedator
  mikä tahansa toisia eläimiä saalistava ja syövä eläin, peto

petos /pˈetos/ (n)
captiō
  luottamuksen pettäminen; toiselle vahingollinen teko

pettuleipä /pˈetːulˌeipæ/ (n)
panis corticeus
  Suomessa hätäruokana käytetty leivän korvike, joka valmistettiin vaihtelevasti pettua sisältäneistä ruisjauhoista

pettyä /pˈetːyæ/ (v)
destituta
  huomata toiveiden, odotusten tms. täyttymättä jääminen

pettäjä /pˈetːæjæ/ (n)
proditor
  henkilö joka pettää; petturi

pettää /pˈetːæː/ (v)
prodo
  rikkoa luottamus, toimia petollisesti, petkuttaa, johtaa harhaan, harhauttaa; olla uskoton

peukalo /pˈeukalo/ (n)
pollex
  lyhyt ja paksu sormi ihmisen kädessä, sormi etusormen vieressä

peukaloinen /pˈeukalˌoinen/ (n)
regulus
  peukaloisten heimon () lintu
  erityisesti

peukuttaa /pˈeukutːaː/ (v)
amo
  tykätä kommentista sosiaalisessa mediassa

peura /pˈeura/ (n)
cerva
  jokin peurojen alaheimon () hirvieläin, pois lukien Alces-suvun eläimet, joita nimitetään hirviksi. Pienempiä lajeja nimitetään myös kauriiksi.

pian /pˈian/ (adv)
brevī
  (ajasta) hetken kuluttua, kohta, äkkiä; nopeasti

pianisti /pˈianˌistɪ/ (n)
pianistus
  pianon soittaja

piano /pˈiano/ (n)
clavile
  yleinen mekaaninen kosketinsoitin, mutta äänen synnyn perusteella myös kielisoitin

pidentyä /pˈidentˌyæ/ (v)
diu
  muuttua pidemmäksi

pidättää /pˈidætːæː/ (v)
teneo
  ottaa rikoksesta epäilty henkilö poliisin haltuun
  jarruttaa, hidastaa jonkin etenemistä
subsidiāriī
  varata itselleen
absorbeō
  pitää sisällään

pienetä /pˈienetæ/ (v)
diminuō
  muuttua pienemmäksi

pieni /pˈienɪ/ (adj)
parvus
  sellainen, joka tai mikä on kooltaan vähäinen

pieni verenkierto /pˈienɪ vˈereŋkˌierto/ (n)
circulatio minor, circulatio pulmonalis
  verenkierron osa, joka kulkee sydämen oikeasta kammiosta keuhkovaltimorungon kautta keuhkovaltimoihin ja sieltä edelleen keuhkoja ympäröiviin hiussuoniin, joista veri palaa sydämeen keuhkolaskimoita pitkin sydämen vasempaan eteiseen

piennar /pˈiennar/ (n)
scapula
  ajoradan ja penkereen välinen tien osa; reunaviivan ulkopuolella sijaitseva tien laita, missä jalankulkijat ja pyöräilijät voivat kulkea

pienokainen /pˈienokˌainen/ (n)
infans
  vauva, pieni lapsi

pieraista /pˈieraista/ (v)
pedo
  päästää suolistokaasua kerran ulos peräsuolesta peräaukon kautta, päästää pieru

piereksiä /pˈiereksˌiæ/ (v)
flātulentia
  pierrä toistuvasti tai jatkuvasti

pierrä /pˈierræ/ (v)
pēdō
  päästää suolistokaasua ulos peräsuolesta peräaukon kautta, päästää pieru

pieru /pˈieru/ (n)
flatus, crepitus, peditum
  peräsuolesta tuleva suolistokaasun purkauma

pietä /pˈietæ/ (v)
pix
  käsitellä piellä

pigmentti /pˈiɡmentːɪ/ (n)
pigmentum
  väriaine

piha /pˈiha/ (n)
ārea
  yleensä välittömästi rakennuksen ympärillä oleva rajattu alue

pihdit /pˈihdɪt/ (n)
forceps
  tarttumiseen, vääntämiseen tai katkaisuun tarkoitettu työkalu

pihka /pˈihka/ (n)
resina
  öljyjä ja hartseja sisältävä seos, jota havupuut erittävät haavojensa suojaksi

pihlaja /pˈihlaja/ (n)
sorbus
  kotipihlaja (), yleinen lehtipuu, jolla on parilehdykkäiset lehdet ja punaiset luumarjat. Kotipihlajan lisäksi Suomen luonnossa kasvaa suomenpihlaja ja ruotsinpihlaja sekä muutama harvinaisempi lajike.

pihta /pˈihta/ (n)
abies
  mikä tahansa -sukuinen havupuulaji; jalokuusi

pihvi /pˈihvɪ/ (n)
carnis
  pannulla tai grillissä paistettu liharuoka, joka valmistetaan kokolihasta, yleensä sisä- tai ulkofileestä, myös vastaavanlaisista kasvisruoista

pii /pˈiː/ (n)
silicium
  puolimetalleihin kuuluva alkuaine. Piin kemiallinen tunnus on Si

piika /pˈiːka/ (n)
ancilla
  naispuolinen palvelija, erityisesti maatalon naispuolinen työntekijä

piikitellä /pˈiːkɪtellæ/ (v)
urtīca
  ärsyttää, ivata, loukata

piikivi /pˈiːkɪvɪ/ (n)
silex
  kova harmaasävyinen kvartsi. Sitä esiintyy kalkkikiven yhteydessä, ei löydetä Suomesta

piikkipaatsama /pˈiːkːɪpˌaːtsama/ (n)
ilex
  ainavihanta lehtipuu ()

piikkisika /pˈiːkːɪsˌika/ (n)
hystrix
  jokin jyrsijä heimosta Hystricidae, tunnetaan parhaiten suojaavista piikeistään

piileksiä /pˈiːleksˌiæ/ (v)
abscondō
  olla piilossa

piileskellä /pˈiːleskellæ/ (v)
abscondō
  pysyä piilossa

piilevä /pˈiːlevæ/ (adj)
abditus
  jota ei voi tai on vaikea ulkoapäin havaita; sellainen, joka piilee

piillä /pˈiːllæ/ (v)
abditus
  olla piilossa, olla huomaamattomissa, olla toteutumatta

piilopaikka /pˈiːlopˌaikːa/ (n)
latebra
  paikka, jossa on hyvä olla piilossa tai piilottaa jotain

piilottaa /pˈiːlotːaː/ (v)
abdo
  panna jokin pois näkyvistä siten että sitä on vaikea löytää, panna piiloon

piiloutua /pˈiːloutˌua/ (v)
lateō
  mennä piiloon

piippu /pˈiːpːu/ (n)
fumisugium
  väline, jolla voi käyttää tupakkaa, huumeita tai muita päihteitä polttamalla, jotta kemikaalit imeytyisivät hengityskanavasta
caminus
  rakennelma, jonka kautta savu poistuu
arundo
  tuliaseen osa, jonka kautta luoti ammutaan

piirakka /pˈiːrakːa/ (n)
crustum
  makea tai suolainen täytetty pienehkö leivonnainen, jossa on taikinasta valmistettu kuori

piiri /pˈiːrɪ/ (n)
circumferentia
  ympyrän kehä
corona
  suljettu ihmisten ryhmä
circuitus
  (elektroniikka) kytkennän osa; mikropiiri tai muu monimutkainen komponentti
ager
  eräiden maiden aluehallinnon nimike

piirikunta /pˈiːrɪkˌunta/ (n)
ager
  aluehallinnon yksikkö eräissä maissa

piirittää /pˈiːrɪtːæː/ (v)
obsideō
  tehdä piiritys, ympäröidä joukoilla tarkoituksena pakottaa antautuminen

piiritys /pˈiːrɪtys/ (n)
obsessiō
  piirittämisen toteutus

piirros /pˈiːrros/ (n)
descriptio
  piirtämisen tuloksena, usein käsivaraisesti syntyvä summittainen kuva

piirto /pˈiːrto/ (n)
adumbratio
  piirrottamalla tehty tai muu naarmu

piirtää /pˈiːrtæː/ (v)
pingo
  tehdä viiva, viivoja tai niiden muodostama kuva kynällä tai muulla jälkeä jättävällä esineellä tai hyödyntäen piitämiseen tehtyä tietokoneohjelmaa

piirustus /pˈiːrustus/ (n)
graphis
  kynällä tai tusseilla piirtämällä tuotettu kuva

piiska /pˈiːska/ (n)
flagrum
  väline eläinten ohjaamiseen
  (musiikki) lyömäsoitin, joka koostuu kahdesta saranoidusta puupalikasta

piiskapoika /pˈiːskapˌoika/ (n)
plāgipatida
  (historia) sijaiskärsijä, poika, jonka piti kärsiä rangaistukset prinssin puolesta

piiskata /pˈiːskata/ (v)
flagrum
  lyödä toistuvasti vitsalla tai muulla lyöntivälineellä ihmistä tai eläintä kurittamisen tarkoituksessa

piispa /pˈiːspa/ (n)
episcopus
  kristillisessä kirkossa hiippakunnan hengellinen johtaja, Suomessa mies tai nainen

piitata /pˈiːtata/ (v)
cura
  huolia, välittää

piki /pˈikɪ/ (n)
pix
  puu-, kivihiili-, ruskohiili-, turve-, luutervaa, hartseja tai vastaavia orgaanisia aineita tislattaessa muodostuva jähmeä tai puolijähmeä tislausjäte

pikkuhiljaa /pˈikːuhˌiljaː/ (adv)
paulātim
  vähitellen

pikkuhousut /pˈikːuhˌousut/ (n)
brācae
  poikien ja miesten lyhyet alushousut

pikkuinen /pˈikːwɪnen/ (n)
infans
  (hellittelymuoto) kulta

pikkukaupunki /pˈikːukˌaupuŋkɪ/ (n)
oppidum
  vähäväkinen kaupunki

pikkukylä /pˈikːukˌylæ/ (n)
vīculus
  pinta-alaltaan ja asukasluvultaan pieni kylä

pikkuleipä /pˈikːulˌeipæ/ (n)
biscoctus
  pieni, usein makea leivonnainen, joka yleensä valmistetaan ilman kohotusainetta

pikkulokki /pˈikːulˌokːɪ/ (n)
Hydrocoloeus minutus
  naurulokkia muistuttava, mutta pienempi lokkilaji ()

pikkuseikka /pˈikːusˌeikːa/ (n)
aetaluta
  vähämerkityksinen yksityiskohta, epäoleellinen asia

pikkusisko /pˈikːusˌisko/ (n)
soror parva
  nuorempi sisko

pikkusormi /pˈikːusˌormɪ/ (n)
digitulus
  pienin sormi ihmisen kädessä, reunimmainen sormi nimettömän vieressä

pikkuvanha /pˈikːuvˌanha/ (adj)
praecox
  joka käyttäytyy kuin aikuinen (lapsesta)

pikkuzorilla /pˈikːutsorɪlla/ (n)
mustela
  eräs Afrikassa elävä näätäeläin (Ictonyx libyca)

pila /pˈila/ (n)
iocus
  kepponen, kuje

pilaantua /pˈilaːntˌua/ (v)
abeo
  muuttua käyttö- tai syömäkelvottomaksi; mennä pilalle

pilaantunut /pˈilaːntunut/ (adj)
cariōsus
  kelvoton syötäväksi tai juotavaksi tai muuten käytettäväksi mätänemisen, lahoamisen tai saastumisen takia

pilari /pˈilarɪ/ (n)
colŭmen
  rakennuksen vapaasti seisova pystytuki, joka on poikkileikkaukseltaan nelikulmainen tai monisärmäinen

pilkata /pˈilkata/ (v)
deridere
  asettaa naurunalaiseksi

pilkka /pˈilkːa/ (n)
dērīsiō
  häpäisevä puhe

pilkku /pˈilkːu/ (n)
punctum
  (pieni) täplä
comma
  yksi välimerkeistä [,]

pillastua /pˈillastˌua/ (v)
pessulus
  vauhkoontua

pilleri /pˈillerɪ/ (n)
catapotium
  pallomaiseksi puristettu lääkevalmiste tai tabletin muodossa oleva lääke

pilli /pˈillɪ/ (n)
stipula
  imupilli, muovista tai paperista tehty ohut putki, jolla imetään nestettä esim. pullosta
canālis
  soittimen tai laitteen osa, joka tuottaa ääntä siinä virtaavan ilmavirran tai muun kaasun avulla

pillu /pˈillu/ (n)
cunnus
  naisen häpy ja/tai emätin

pilottijakso /pˈilotːɪjˌakso/ (n)
gubernātor
  televisiosarjan itsenäinen esittelyjakso, jolla testataan sarjan kannattavuutta

pilvenpiirtäjä /pˈilvempˌiːrtæjæ/ (n)
caeliscalpium
  erittäin korkea kerrostalo tai muu rakennus

pilvetön /pˈilvetøn/ (adj)
innūbilus
  jossa ei ole pilviä (taivaasta)

pilvi /pˈilvɪ/ (n)
nubes, nebula
  taivaalla leijaileva koostuma vesihöyryä, jääkiteitä ja muita aineksia

pilvinen /pˈilvɪnen/ (adj)
nūbilus
  pilviä sisältävä
  säästä, kun taivas on kokonaan tai lähes kokonaan pilvien peitossa

pimeys /pˈimeys/ (n)
caligo
  valon puute

pimeä /pˈimeæ/ (adj)
creper
  jossa on vähän tai ei yhtään valoa
  paha, synkkä

pimeä /pˈimeæ/ (n)
creper
  auringonvaloton olotila kahden hämärän välillä

pimppi /pˈimpːɪ/ (n)
porcella
  ulkosynnyttimien nimitys

pimu /pˈimu/ (n)
digitus impudicus
  nuori, hyvännäköinen nainen

pinaatti /pˈinaːtːɪ/ (n)
spinacia
  , ruohokasveihin kuuluva vihannes

pinkki /pˈiŋkːɪ/ (n)
roseus
  violettiin vivahtava vaalea punainen väri

pinnallinen /pˈinnallɪnen/ (adj)
superficiālis
  pinnalla tai pinnassa oleva

pinnoittaa /pˈinnoitːaː/ (n)
laena
  lisätä pinnoite

pino /pˈino/ (n)
cumulus
  useita tavaroita päällekkäin
  tietorakenne johon voidaan lisätä alkioita ja poistaa niistä päällimmäinen sekä tarkastella pinon tai päällimmäisen alkion tilaa

pinsetit /pˈinsetɪt/ (n)
volsella
  pieniin kappaleisiin tarttumiseen tarkoitettu työkalu, joka koostuu yksinkertaisimmillaan taitetusta joustavasta materiaalista jota puristetaan sormilla

pinta /pˈinta/ (n)
superficies
  esineen tai asian näkyvä, päällimmäinen osa

pinta-ala /pˈintaˈala/ (n)
area
  kaksiulotteisen alueen koon mitta

pintti /pˈintːɪ/ (n)
sextārius
  Isossa-Britanniassa ja Yhdysvalloissa käytössä oleva tilavuusmitta pint

pioni /pˈionɪ/ (n)
paeōnia
  Paeonia-suvun kasveja

piparjuuri /pˈiparjˌuːrɪ/ (n)
armoracia
  ristikukkaiskasvien heimon monivuotinen, kookas kasvi jonka juurta käytetään mausteena ()

pippeli /pˈipːelɪ/ (n)
pipinna
  (lapsekas ilmaisu) siitin

pippuri /pˈipːurɪ/ (n)
piper
  ryytipippuri, tärkeä pippureihin kuuluva maustekasvi Piper nigrum, jonka hedelmä on luumarja. Tästä saadaan mustapippuri, valkopippuri ja viherpippuri.

piraatti /pˈiraːtːɪ/ (n)
pirata
  tekijänoikeuksia loukkaava kuluttaja

piratismi /pˈiratˌismɪ/ (n)
pīrātica
  äänitteiden, elokuvien, tietokoneohjelmien lisenssitön kopiointi ja levitys; tuoteväärennösten valmistamiseen ja myyntiin perustuva liiketoiminta

piristää /pˈirɪstæː/ (v)
hilarō
  tehdä iloiseksi t. iloisemmaksi

pirta /pˈirta/ (n)
harundō
  kangaspuissa kaiteen osa, loimen langat erotteleva ja kuteen kankaan suuhun tiivistävä säleikkö

pirteä /pˈirteæ/ (adj)
alacer
  levännyt, reipas, valmis toimimaan, energinen, eloisa
  (väristä) raikas, energinen, eloisa

pisama /pˈisama/ (n)
lenticula
  vaaleanruskea 2–3 millimetrin kokoinen läikkä ihmisen ihossa, erityisesti kasvoilla

pisara /pˈisara/ (n)
gutta
  pienen nestemäärän vapaasti muodostama pallomainen muoto ilmassa tai pinnalla

piskotella /pˈiskotella/ (v)
pluvia tenuis
  sataa pisaroita harvakseltaan

pissa /pˈissa/ (n)
meiō
  virtsa

pissata /pˈissata/ (v)
meiō
  virtsata

pistaasi /pˈistaːsɪ/ (n)
pistacium
  mantelipistaasin siemen, pistaasipähkinä

piste /pˈiste/ (n)
punctum
  välimerkki, kirjoitetussa kielessä virkkeen päättävä merkki [.]
acumen
  nollaulotteinen objekti, jolla merkitään sijainti avaruudessa
  peleissä ja kokeissa tai arvioinneissa saavutetun tuloksen yksikkö

pistesilmä /pˈistesˌilmæ/ (n)
ocellus
  eräänlainen yksinkertainen silmä eräillä hyönteisillä, jotka joskus aistivat vain valon voimakkuutta; sana on yleisnimitys erityyppisille rakenteeltaan alkeellisille valoaistimille

pistin /pˈistɪn/ (n)
aculeus
  eräiden hyönteisten peräpäässä oleva piikki, jolla se voi pistää myrkkyä vastustajaan. Pistin on kehittynyt munanasettimesta

pistiäinen /pˈistɪˌæinen/ (n)
hymenoptera
  mikä tahansa pistiäisten lahkoon () kuuluva hyönteisten laji tai sellaisen yksilö

pistooli /pˈistoːlɪ/ (n)
pistolium
  lyhyt, yhdellä tai kahdella kädellä pidettävä käsiase, jossa patruunat ovat irrotettavassa lippaassa, yleensä itselataava

pistorasia /pˈistorˌasɪa/ (n)
capsella contactus
  kiinteän siirtoverkon kytkentäpisteessä oleva naaraskomponentti, johon liitäntäjohdon koiraskomponentti, pistoke, tarvittaessa liitetään

pistouvata /pˈistouvˌata/ (v)
dono
  tarjota (varsinkin omasta pussistaan) jollekulle jotakin

pistää /pˈistæː/ (v)
īcō
  lyödä tai painaa kapealla terävällä kappaleella aiheuttaen reikämäisen jäljen

pitkä /pˈitkæ/ (adj)
longus
  suuri siinä suunnassa, jossa mitta on suurin
  (ihmisestä) kookas, suuri kantapäästä päälakeen mitattuna
  kestoltaan suuri, pitkäkestoinen

pitkäperjantai /pˈitkæpˌerjantai/ (n)
Diēs Passiōnis Dominī
  kristinuskossa kirkkovuoden juhla, jota vietetään Jeesuksen ristinkuoleman muistoksi

pitkään /pˈitkæːn/ (adv)
abortus
  hetkistä pidemmän ajan, kauan

pitoisuus /pˈitoisuːs/ (n)
animadversio
  Laadullista koostumusta kuvaava suhde

pitsi /pˈitsɪ/ (n)
reticulum
  langasta tehtyä verkkomaista koristetta, jossa eri kokoiset silmukat muodostavat kuvioita

pittoreski /pˈitːorˌeskɪ/ (adj)
ornatior
  maalauksellinen, silmiä hivelevän kaunis

pituus /pˈituːs/ (n)
longitūdō
  kuinka pitkä jokin esine tai matka on
  kuinka kauan jokin kestää
statūra
  kuinka pitkä joku henkilö on

pituusmerkki /pˈituːsmˌerkːɪ/ (n)
macron
  kirjaimen yläpuolinen vaakaviiva ¯, kun sillä merkitään pitkää äännettä, makron ; Unicode-merkki U+00AF, kirjaimeen yhdistyvä pituusmerkki U+0304

pitäjä /pˈitæjæ/ (n)
dioecesis
  eräiden hallinnollisten ja kirkollisten paikallisyhteisöjen nimitys

pitävästi /pˈitævˌæstɪ/ (adv)
tūtō
  kiinni pysyvästi

pitäytyä /pˈitæytˌyæ/ (v)
baculum
  nojautua, tukeutua, turvautua johonkin, pitää kiinni jostakin, pysytellä kiinni jossakin

pitää /pˈitæː/ (v)
tenere
  pitää otteessa, pidellä

pitää huolta /pˈitæː hˈuolta/ (v)
arbitror
  huolehtia jostakin

pitää silmällä /pˈitæː sˈilmællæ/ (v)
vigilō
  vahtia, vartioida, vahdata

pizza /pˈitsa/ (n)
placentula
  italialaislähtöinen ruokalaji, joka on yksinkertaisimmassa muodossaan uunissa paistettu, litteä, yleensä pyöreä leipä, joka on päällystetty tomaattikastikkeella, mahdollisesti juustolla sekä valinnaisilla täytteillä

planeetta /plˈaneːtːa/ (n)
planeta
  kiertotähti, tähteä kiertävä iso taivaankappale, joka on painovoimansa vaikutuksen ansiosta lähes pallomainen

plantaarinen /plˈantaːrɪnen/ (adj)
plantaris
  jalkapohjan puoleinen

plantaasi /plˈantaːsɪ/ (n)
plantatio
  suurviljelmä tropiikissa, mutta plantaaseja on ollut historiallisesti myös tropiikin ulkopuolella esimerkiksi Yhdysvalloissa, vaikkakin tropiikin läheisyydessä subtropiikissa; viljelykasveja ovat muiden muassa sokeriruoko, kahvipensas ja puuvilla; plantaaseilla on käytetty orjatyövoimaa

plataanipuu /plˈataːnɪpuː/ (n)
planum
  Kaakkois-Euroopan, Pohjois- ja Väli-Amerikan sekä Aasian luonnossa kasvava -suvun pitkäikäiseksi kasvava lehtipuu

platina /plˈatɪna/ (n)
platinum
  jalometalleihin kuuluva harvinainen alkuaine, jonka kemiallinen merkki on Pt

plebeiji /plˈebeijɪ/ (n)
plebeius
  antiikin Rooman alemman yhteiskuntaluokan jäsen

plektra /plˈektra/ (n)
carpō
  väline, jolla näppäillään kielisoitinta, tavallisesti mandoliinia tai kitaraa

pleonasmi /plˈeonˌasmɪ/ (n)
pleonasmos
  liikasanainen, samaa asiaa toistava ilmaus

pleuriitti /plˈeurɪːtːɪ/ (n)
lateris dolor
  keuhkopussintulehdus

pluskvamperfekti /plˈuskvampˌerfektɪ/ (n)
plus quam perfectum
  entispäättymä, aikamuoto, joka kuvaa mennyttä tekemistä, joka oli päättynyt jo menneisyydessä.

plusmerkki /plˈusmerkːɪ/ (n)
signum additionis
  positiivista numeroarvoa tai yhteenlaskua ilmaiseva symboli +, plus; Unicode-merkki U+002B

plussa /plˈussa/ (n)
pro et contra
  etu, positiivinen asia

plutonium /plˈutonium/ (n)
plutonium
  radioaktiivinen metallinen alkuaine, jota käytetään mm. ydinaseissa, sen kemiallinen merkki Pu

pohja /pˈohja/ (n)
fundus
  esineen tai muodostuman alapinta, alin osa tai myös perimmäinen kohta vaakasuunnassa katsottaessa; joidenkin kappaleiden alapinta sisältä katsottuna, toisten ulkoa katsottuna
  umpinaisen rakennelman perimmäinen nurkka
  vesistön veden alapuolella oleva maa- tai kivikerros

pohjanlepakko /pˈohjanlepˌakːo/ (n)
vespertilio
  (Eptesicus nilssoni) Suomen yleisin lepakko

pohjanuotta /pˈohjanˌuotːa/ (n)
tragula
  pohjaa pitkin vedettävä nuotta

pohjasakka /pˈohjasˌakːa/ (n)
sedimentum
  nesteen pohjalle jäävä kiinteä muodostuma tai niiden joukko
caenum
  ihmisjoukko, jota ei pidetä arvossa

pohjautua /pˈohjautˌua/ (v)
fundō
  perustua, nojautua

pohje /pˈohje/ (n)
sura
  jalan osa, säären takapinta polven ja nilkan välillä

pohjeluu /pˈohjeluː/ (n)
fibula, perone
  sääriluun rinnalla sijaitseva pienempi luu (lat. os fibula)

pohjoinen /pˈohjoinen/ (n)
septemtrio, septentrio
  pääilmansuunta lännen ja idän välissä, lännestä 90 astetta myötäpäivään

pohjukaissuoli /pˈohjukˌaissuolɪ/ (n)
duodenum
  mahalaukun mahaportista lähtevä ohutsuolen alkuosa (lat. duodenum)

poiju /pˈoiju/ (n)
attollo
  kelluva, yleensä vettä imemättön, usein metallinen tai kestomuovinen, muodoltaan vaihteleva ankkuroitu kappale

poika /pˈoika/ (n)
puer, adulescens
  miespuolinen lapsi tai nuori
filius, natus
  jonkun oma miespuolinen lapsi tai jälkeläinen

poikamainen /pˈoikamˌainen/ (adj)
puerārius
  poikaa muistuttava; pojalle ominainen

poikamies /pˈoikamies/ (n)
baccalaureus
  nuorehko mieshenkilö, joka ei ole koskaan ollut naimisissa

poikaystävä /pˈoikaˌystævæ/ (n)
amans
  miespuolinen kumppani romanttisessa suhteessa
  miespuolinen ystävä

poiketa /pˈoiketa/ (v)
differō
  olla erilainen, poikkeava
descisco
  mennä pois retiltä; tehdä aikomuksen tai suunniteman vastaisesti

poikkeava /pˈoikːeˌava/ (adj)
abnormis
  sellainen, joka eroaa tavanomaisesta, erilainen

poikkeuksellinen /pˈoikːeuksˌellɪnen/ (adj)
eximius
  erilainen; tavallisesta poikkeava

poikkeus /pˈoikːeus/ (n)
exceptiō
  säännöstä tai määräyksestä tehty erivapaus tai poikkeava menettely; tavanomaisesta poikkeava seikka

poikue /pˈoikue/ (n)
feretrum
  eläimen kerralla synnyttämät poikaset

poimia /pˈoimɪa/ (v)
carpō
  kerätä (varsinkin marjoja, hedelmiä yms.)

poimuttaa /pˈoimutːaː/ (v)
plicō
  tehdä poimuja johonkin

pois /pˈois/ (adv)
foras
  ilmaisee paikasta tai muusta yhteydestä eriämistä

poissaoleva /pˈoissaˌoleva/ (adj)
amens
  ei ajatuksissaan tilanteessa oleva, tarkkaamaton ympäristöään ja nykyhetkeä kohtaan

poissaolo /pˈoissaˌolo/ (n)
absentia
  se, että on tai on ollut poissa jostakin

poistaa /pˈoistaː/ (v)
adimō
  ottaa pois

poisto /pˈoisto/ (n)
remotio
  poistaminen, poistaa-toiminto tai sen tekeminen jollekin

poistua /pˈoistua/ (v)
abambulo
  mennä, mennä pois, lähteä pois

pokaali /pˈokaːlɪ/ (n)
calix
  palkintona saatava, yleensä kultainen, hopeinen tai pronssinen malja

pokeri /pˈokerɪ/ (n)
rutābulum
  nimitys eräille korttipeleille, joita pelataan rahasta ja joissa pyritään keräämään määrättyjä viiden kortin yhdistelmiä

poleeminen /pˈoleːmɪnen/ (adj)
bellatorius
  polemiikkia sisältävä, kiistanhaluinen, väittelevä, riitaisa

poliisi /pˈolɪːsɪ/ (n)
vigil
  yhteiskunnassa järjestystä ja turvallisuutta valvova ja ylläpitävä organisaatio, poliisivoimat

poliitikko /pˈolɪːtˌikːo/ (n)
politicus
  usein puoluepoliittisesti sitoutunut, kunnalliseen politiikkaan ja erityisesti valtiolliseen poliittiseen toimintaan osallistuva henkilö

poliittinen /pˈolɪːtːɪnen/ (adj)
politicus
  joka liittyy politiikkaan, politiikkaa koskeva

politiikka /pˈolɪtˌiːkːa/ (n)
cīvīlitās
  julkisyhteisön päätöksenteko ja muu siihen liittyvä toiminta; valtion, kunnan, liikelaitoksen tms. jollakin julkisen elämän alueella harjoittama toiminta

polkea /pˈolkea/ (v)
imprimō
  astua jalalla nopeasti tai voimakkaasti toistuvasti, tallata

polku /pˈolku/ (n)
callis
  pieni tallaantumalla syntynyt kulkuväylä tai kulku-ura esim. metsässä

polkupyörä /pˈolkupˌyøræ/ (n)
birota
  tavallisesti kaksipyöräinen kevyt ajoneuvo, joka saadaan liikkeelle polkemalla

polkupyöräily /pˈolkupˌyøræily/ (n)
cursu
  polkupyörällä liikkuminen

pollari /pˈollarɪ/ (n)
caudex
  kiinnitystolppa, johon kiinnitetään aluksen kiinnitysköydet

polonium /pˈolonium/ (n)
polonium
  eräs alkuaine

polttaa /pˈoltːaː/ (v)
incendō
  saattaa palamaan, hävittää tai tuhota jotakin tulessa tai palossa
  saada palovamma jostain kuumasta
fumō
  kärventää, korventaa, paahtaa

polttaminen /pˈoltːamɪnen/ (n)
flagrans
  tuhoaminen tai hävittäminen tulta käyttäen

polttopiste /pˈoltːopˌiste/ (n)
focus
  linssi- tai peilijärjestelmän akselin piste, jossa akselin suuntaisina järjestelmään tulevat valonsäteet yhtyvät

polttopuu /pˈoltːopuː/ (n)
cremium
  yleensä tulisijassa, kuten liedessä tai uunissa, myös nuotiossa, käytettävä puupolttoaine

polttouhri /pˈoltːouhrɪ/ (n)
holocaustum
  juutalaisuudessa uhri, joka poltettiin tulessa; tyypillisesti lammas, joka poltettiin temppelissä alttarin tulessa kokonaan (veri ja vuota tosin oli poistettu ennen polttamista)

polttouuni /pˈoltːoˌuːnɪ/ (n)
fornāx
  keramiikan valmistuksessa uuni, jossa savi muuttuu kovaksi
ustor
  krematorion uuni, jossa vainaja tuhkataan

polvi /pˈolvɪ/ (n)
genu, poples
  nivel reiden ja säären välissä

polvilumpio /pˈolvɪlˌumpɪo/ (n)
patella
  nelipäisen reisilihaksen jänteessä sijaitseva kolmionmuotoinen luu, joka liikkuu pitkin reisiluun alaosan etupintaa polven ojentuessa ja koukistuessa

polvinivel /pˈolvɪnɪvel/ (n)
articulatio genus
  jalassa oleva nivel, kohdassa, jossa niveltyvät reisiluu, sääriluu ja polvilumpio

polvistua /pˈolvɪstˌua/ (v)
lānūgō
  mennä polvilleen

polvitaive /pˈolvɪtˌaive/ (n)
perna
  jalassa pohkeen ja takareiden liittymäkohdassa sijaitseva polvinivelen taive

polynomi /pˈolynˌomɪ/ (n)
polynomium
  lauseke, jossa vakioita kerrotaan muuttujalla/muuttujilla, jotka korotetaan positiivisiin kokonaislukupotensseihin ja nämä lasketaan yhteen. Mukana saa olla myös vakiotermi eli vakio ilman muuttujalla kertomista.

pommi /pˈommɪ/ (n)
bomba, pyrobolus
  räjähdysaineella ladattu laite, jonka räjähdyksen on tarkoitus aiheuttaa vahinkoa

pommittaa /pˈommɪtːaː/ (v)
bombardare
  pudottaa pommeja jollekin alueelle lentokoneesta

poni /pˈonɪ/ (n)
caballio
  pienikokoinen hevonen, pienhevonen, säkäkorkeudeltaan enintään 148 cm; vanh. ponihevonen

ponnahduslauta /pˈonnahdˌuslauta/ (n)
petaurum natantium
  joustava lauta, jolta voidaan hypätä veteen

poppeli /pˈopːelɪ/ (n)
pōpulus
  (kasvitiede) mikä tahansa Populus-sukuun kuuluva puu

porkkana /pˈorkːana/ (n)
carota, carōta
  maan sisällä kasvava juures (), jota voidaan syödä raakana tai kypsennettynä
daucum, carōta
  houkutin, kiihoke; vapaaehtoisuutta edistävä palkinto; kannuste jolla vältetään pakko

pormestari /pˈormestˌarɪ/ (n)
praepositus
  korkein kunnallinen viranhaltija, joka aiemmin johti kaupunkia raadin kanssa maistraattina

pornahtava /pˈornahtˌava/ (adj)
acutus
  pornoon viittaava, rajun seksikäs

pornografia /pˈornoɡrˌafɪa/ (n)
pornographia
  seksuaaliseen kiihottumiseen tarkoitettu, yleensä kuvallinen materiaali

pornonäyttelijä /pˈornonˌæytːelˌijæ/ (n)
histriō
  henkilö, joka esiintyy pornoelokuvissa; aikuisviihdenäyttelijä

poro /pˈoro/ (n)
tarandrus
  tunturipeuran () poronhoitoalueilla Pohjoismaissa ja Siperiassa kasvatettava puolikesy alalaji, jonka kummallakin sukupuolella on vuosittain vaihtuvat sarvet ja vuosittain uusiutuva turkki

porras /pˈorras/ (n)
gradus
  portaikon yksittäinen askelma; rappu

porrassyöksy /pˈorrassˌyøksy/ (n)
agmen
  porrastasanteiden välinen osa, jossa porrasaskelmat sijaitsevat

porsas /pˈorsas/ (n)
porcella
  nuori sika, sian poikanen

portaali /pˈortaːlɪ/ (n)
aditus
  julkisen rakennuksen arkkitehtonisesti koristeltu pääovi
  sivusto, jolla on linkkejä tiettyä aihetta käsitteleviin muihin sivustoihin tai eri aiheiden mukaan järjestettynä

portata /pˈortata/ (v)
portus
  siirtää tietokoneohjelma alustalta toiselle ohjelmakoodia muuttamalla; tehdä tietokoneohjelma toisella alustalla toimivaksi kirjoittamalla ohjelmakoodi uusiksi

portiikki /pˈortɪːkːɪ/ (n)
ambulātiō
  pylväiden tai arkadien rajoittama etuhalli, pylväshalli tai pylväskäytävä

portteri /pˈortːerɪ/ (n)
bāiulus
  eräs tumma, vahva pintahiivaolut

portti /pˈortːɪ/ (n)
porta
  kulkuaukko muurissa tai aidassa tai rakenne jolla kulkuaukko tai -väylä suljetaan; myös porttimainen symbolinen rakenne
  väylän päätepiste, johon lisälaite kytketään
portus
  looginen portti, digitaalipiirin rakenneosa

portugali /pˈortuɡˌalɪ/ (n)
lingua Lusitana
  portugalin kieli, romaaninen kieli, jota puhutaan muun muassa Portugalissa ja Brasiliassa (kielitunnus: pt)

portugalilainen /pˈortuɡˌalɪlˌainen/ (adj)
lusitanus
  Portugalista peräisin oleva tai Portugaliin liittyvä

portugalilainen /pˈortuɡˌalɪlˌainen/ (n)
lusitanus
  pysyvästi Portugalissa asuva henkilö

portviini /pˈortvɪːnɪ/ (n)
portus
  Portugalissa valmistettu, varsinkin jälkiruokaviininä käytetty makea väkevä viini

porukka /pˈorukːa/ (n)
globus
  ihmisjoukosta käytetty yleinen nimitys

posamentti /pˈosamˌentːɪ/ (n)
plectō
  vaatteiden tai sisustustekstiilien viimeistelyyn käytetty koristeellinen punos (nyöri, tupsu, nauha, hapsut yms.)

poseerata /pˈoseːrˌata/ (v)
facere
  pysyä mallina tietyssä asennossa erit. valokuvaa tai maalausta varten

posetiivi /pˈosetˌiːvɪ/ (n)
organum
  mekaaninen urkumainen soittolaite, jota soitetaan kampea pyörittämällä

positiivi /pˈosɪtˌiːvɪ/ (n)
gradus absolutus
  perusaste, adjektiivin komparaation perusmuoto eli vertailuasteiden perusaste
  pienet urut

positiivinen /pˈosɪtˌiːvɪnen/ (adj)
positivus
  myönteinen
  joka vahvistaa kokeen hakeman tuloksen

poski /pˈoskɪ/ (n)
bucca, gena
  ihmisen kasvojen osa, jollainen sijaitsee nenän kummankin puolen

poskikaari /pˈoskɪkˌaːrɪ/ (n)
arcus zygomaticus
  poskiluuhun ja ohimoluuhun liittyvä kaarimainen luu (lat. arcus zygomaticus)

poskipuna /pˈoskɪpˌuna/ (n)
fūcus
  perinteisesti punaisen tai vaaleanpunaisen sävyinen poskien värjäykseen tarkoitettu kosmetiikkatuote

posliini /pˈoslɪːnɪ/ (n)
porcellanus
  kaoliinista, maasälvästä ja kvartsista polttamalla valmistettu, murtopinnaltaan valkoinen, kova ja läpikuultava keraaminen tuote, joka syntyy siten, että maasälpä ja kvartsi sulavat ja näin syntyneet silikaatit muodostavat sulamattomien kaoliinihiukkasten kanssa tiiviin seoksen

possu /pˈossu/ (n)
porcella
  pikku porsas

posteriorinen /pˈosterˌiorɪnen/ (adj)
posterior
  takapuolella tai takana sijaitseva

posti /pˈostɪ/ (n)
diribitorium
  organisaatio, laitos tai yritys, joka toimittaa kirjeitä ja paketteja ihmisille lähettäjän antamien ohjeiden, yleensä nimen ja osoitteen perusteella
  rakennus tai liiketila, jossa postijärjestelmä toimii, postitoimisto
sūta
  kirjeistä, paketeista ja muista lähetyksistä, jotka on toimitettu tai tulee toimittaa perille
cippus
  virkapaikka tai tehtävä

postikortti /pˈostɪkˌortːɪ/ (n)
charta
  pieni kartonkinen kortti, jossa on yleensä kuva-aihe ja jolla voi lähettää lyhyen tervehdyksen

postimerkki /pˈostɪmˌerkːɪ/ (n)
pittacium epistulare
  postilähetykseen kiinnitettävä todistus siitä, että postimaksu on maksettu

postinkantaja /pˈostɪŋkˌantaja/ (n)
tabellārius
  henkilö, joka hoitaa postinjakelua

postitoimipaikka /pˈostɪtˌoimɪpˌaikːa/ (n)
diribitorium
  postin kuljetusta hoitavan yrityksen yksittäinen, tavallisesti asiakaspalveluun tarkoitettu toimipiste

postitoimisto /pˈostɪtˌoimɪsto/ (n)
diribitorium
  postin alueellinen palvelutoimisto, josta voi esimerkiksi lähettää kirjeitä ja paketteja sekä ostaa postimerkkejä

postittaa /pˈostɪtːaː/ (v)
mittō
  lähettää postin välityksellä

potaska /pˈotaska/ (n)
nitrum
  kaliumkarbonaatti, K₂CO₃, hiilihapon kaliumin kanssa muodostama suola

potenssi /pˈotenssɪ/ (n)
potentia
  luku korotettuna potenssiin n on tulo, jossa luku on tulontekijänä n kertaa
virīlitās
  miehen sukupuolinen kyvykkyys

potilas /pˈotɪlas/ (n)
aegrotus
  sairas henkilö, sairautta poteva henkilö

potkaista /pˈotkaista/ (v)
calcitrō
  tönäistä kovaa jalalla yhden kerran

potkaisu /pˈotkaisu/ (n)
calcitrō
  kova yksittäinen jalalla tönäisy

potkuri /pˈotkurɪ/ (n)
helix
  siipipyörä, joka muuttaa lapojensa pyörivän liikkeen väliaineen nopeutta kasvattamalla työntövoimaksi; merenkulussa korvasi siipirattaan

potkut /pˈotkut/ (n)
dīmissiō
  erottaminen työstä, koulusta, alasta, asemasta; työsuhteen purku/purkaminen

potta /pˈotːa/ (n)
olla
  erityisesti lasten ulostamiseen ja virtsaamiseen käyttämä astia. Ennen sisävessoja asuinhuoneessa yöastiana käytetty lasinen tai posliininen astia

poukama /pˈoukama/ (n)
acinus
  pieni lahti

povekas /pˈovekas/ (adj)
mammōsus
  isorintainen (lähinnä naisesta, jolla kookkaat rinnat eli suuri povi)

povi /pˈovɪ/ (n)
sinus
  naisen rinnat

pragmaattinen /prˈaɡmaːtːɪnen/ (adj)
pragmaticus
  käytännönläheisesti asioihin suhtautuva; esimerkiksi toimii poikkeuksellisissa tilanteissa taktisesti oikein - mahdollisesti poiketen suurista linjoista, strategiasta tai ideologiasta

praseodyymi /prˈaseodˌyːmɪ/ (n)
praseodymium
  lantanideihin kuuluva alkuaine, jonka kemiallinen merkki on Pr

predikaatti /prˈedɪkˌaːtːɪ/ (n)
praedicatum
  lauseen pääjäsen, lauseen persoonamuotoinen verbi
attribūtum
  avoin lause, lause, jonka totuusarvo riippuu yhdestä tai useammasta muuttujasta

predikatiivi /prˈedɪkatˌiːvɪ/ (n)
nomen praedicativum
  predikaatintäyte, subjektina tai objektina toimivan substantiivin määre, mikä täydentää predikaattina olevaa verbiä

preesens /prˈeːsens/ (n)
praesens
  verbin aikamuoto , joka kuvaa menemätöntä eli nykyistä tekemistä tai tapahtumista. Suomen kielen preesens on myös tulevaa kuvaava aikamuoto, joka vastaa monien muiden kielten futuuria.

prefiksi /prˈefɪksɪ/ (n)
praefīxum
  (kielitiede) etuliite; sanavartalon alkuun liitettävä affiksi, jonka lisäys luo uuden sanan

prekatiivi /prˈekatˌiːvɪ/ (n)
precātīvus
  pyyntöä ilmaiseva tapaluokka

preludi /prˈeludɪ/ (n)
praelūdium
  lyhyt, yleensä instrumentaalinen musiikkikappale, jolla ei ole tarkkaan määriteltyä muotoa

preparoida /prˈeparˌoida/ (v)
parō
  valmistella (tutkimusta tms. varten)

prepositio /prˈeposˌitɪo/ (n)
praepositio
  ennen nominaalista päälausekettaan tuleva suhdesana, esim. ennen (vrt. postpositio)

presbyteerio /prˈesbytˌeːrɪo/ (n)
presbyterium
  presbyteerisessä kirkkojärjestyksessä maallikoiden (presbyteerien) ja pappien muodostama kirkkoneuvosto

presidentti /prˈesɪdˌentːɪ/ (n)
praesidēns
  tasavallan valtionpäämies; tämän aseman haltija tai entisen haltijan arvonimi

pretendentti /prˈetendˌentːɪ/ (n)
simulātor
  kruununtavoittelija

preteriti /prˈeterˌitɪ/ (n)
praeteritum
  aikamuoto, joka kuvaa mennyttä tekemistä yleisesti. Mm. suomen ja venäjän verbien menneen ajan muodot vastaavat preteritiä.

preussilainen /prˈeussɪlˌainen/ (n)
prussicus
  Preussin asukas tai Preussista lähtöisin oleva ihminen

preussinsininen /prˈeussɪnsˌinɪnen/ (n)
caeruleus berolinensis
  eräs raudan kemiallinen yhdiste (Fe4[Fe(CN)6]3· x H2O), jota käytetään toisaalta väriaineena, toisaalta vastamyrkkynä raskasmetallimyrkytyksissä

priimi /prˈiːmɪ/ (n)
primus
  kahden samankorkuisen sävelen välinen intervalli

primitiivinen /prˈimɪtˌiːvɪnen/ (adj)
primitivum
  alkukantainen, sivistykseltään alkeellinen, kehittymätön verrattuna ns. korkeakulttuureihin

prinsessa /prˈinsessa/ (n)
filia regis
  hallitsijan tytär; myös hallitsijan sisar; myös kruununperillisen tytär

prinssi /prˈinssɪ/ (n)
princeps
  kuninkaan, kuningattaren, keisarin tai keisarinnan poika, miespuolinen kruununperijä; myös kruununperillisen poika

printata /prˈintata/ (v)
imprimō
  tulostaa

priori /prˈiorɪ/ (n)
prior
  apotin apulainen tai prioraattiluostarin johtaja

prisma /prˈisma/ (n)
prisma
  valon spektriksi hajoittava tai valon kulkua taittava optinen laite

privilegio /prˈivɪlˌeɡɪo/ (n)
privilegium
  jollekin yhteiskuntaluokille tai yhdyskunnille myönnetty lakiin perustuva erityisoikeus

profeetta /prˈofeːtːa/ (n)
prophēta
  henkilö joka saa viestejä eli profetian jumalalta; ennustaja, julistaja

professori /prˈofessˌorɪ/ (n)
professor
  yliopiston korkein opetus- ja tutkimustyötehtävä, aikaisemmin virka

profetia /prˈofetˌia/ (n)
fatus
  jumalallinen ilmoitus, ennustus

prognostikon /prˈoɡnostɪkon/ (n)
prognosticon
  ennustus, ennusmerkki

progressiivinen /prˈoɡressˌiːvɪnen/ (adj)
progressivus
  edistyksellinen, edistyvä

projekti /prˈojektɪ/ (n)
inceptum
  liittoutuma, jonka tarkoituksena on työstää jotain asiaa; hanke

projisoida /prˈojɪsˌoida/ (v)
inceptum
  heijastaa omaa mielensisältöä toiseen ihmiseen tai muuhun ulkoiseen kohteeseen (enimmäkseen tiedostamattaan)

proksimaalinen /prˈoksɪmˌaːlɪnen/ (adj)
proximalis
  raajan tyven puolella, lähempänä vartaloa, sijaitseva

proletaari /prˈoletˌaːrɪ/ (n)
proletarii
  antiikin Rooman varattomimman tai myöhemmin toiseksi köyhimmän sosiaaliluokan jäsen

prologi /prˈoloɡɪ/ (n)
antelogium
  esipuhe (tavallisesti kirjallisen teoksen)

prometium /prˈometium/ (n)
prometium
  eräs radioaktiivinen alkuaine

prominentti /prˈomɪnˌentːɪ/ (adj)
insignis
  huomattava

promoottori /prˈomoːtːˌorɪ/ (n)
firmātor
  henkilö, joka järjestää otteluita tai konsertteja

promulgaatio /prˈomulɡˌaːtɪo/ (n)
prōmulgātiō
  (lain) voimaan saattaminen, promulgoiminen

promulgoida /prˈomulɡˌoida/ (v)
promulgo
  (laista) julkaista, saattaa voimaan

pronomini /prˈonomˌinɪ/ (n)
pronomen
  nomineihin kuuluva tekijään tai kohteeseen viittaava sana (esim. se), jota käytetään varsinaisen sanan asemesta esimerkiksi toiston välttämiseksi

pronssi /prˈonssɪ/ (adj)
aes
  väriltään pronssi

pronssi /prˈonssɪ/ (n)
aes
  lejeerinki, jossa pääkomponenttina on kupari; tavallisimmin pronssilla tarkoitetaan kuparin ja tinan seosta

pronssikausi /prˈonssɪkˌausɪ/ (n)
aetas aënea
  historiallinen ajanjakso, jolloin pronssi otettiin käyttöön työkalujen, aseiden ja muiden tarve-esineiden valmistuksessa

prosentti /prˈosentːɪ/ (n)
per centum
  sadasosan merkintätapa; tunnus on % eli prosenttimerkki

prosodinen /prˈosodɪnen/ (adj)
prosodiacus
  prosodiaan liittyvä

prostituoitu /prˈostɪtˌuoɪtu/ (n)
meretrix
  henkilö, joka tarjoaa maksullisia tilapäisiä sukupuoliyhteyksiä; prostituution harjoittaja

prostituutio /prˈostɪtˌuːtɪo/ (n)
prostitutio
  naisten tai miesten seksuaalikontaktien harjoittaminen tilapäisessä suhteessa rahaa tai muuta vastiketta vastaan

protaktinium /prˈotaktɪnium/ (n)
protactinium
  eräs alkuaine

protestantti /prˈotestˌantːɪ/ (n)
Protestāns
  kristitty, joka kuuluu johonkin protestanttiseen, ts. reformaation eli uskonpuhdistuksen aikaan roomalaiskatolisesta kirkosta eriytyneeseen kirkkokuntaan tai sellaiseen näistä edelleen erkaantuneeseen tunnustuskuntaan

protestanttinen /prˈotestˌantːɪnen/ (adj)
protestanticus
  sellaiseen kirkkokuntaan tai sen uskontunnustukseen liittyvä, joka reformaation eli uskonpuhdistuksen aikaan eriytyi roomalaiskatolisesta kirkosta tahi joka on syntynyt näiden pohjalta ja jota yleisesti pidetään kristillisenä

protesti /prˈotestɪ/ (n)
reclāmō
  vastalause

protestoida /prˈotestˌoida/ (v)
reclāmō
  asettua vastarintaan, vastustaa jotakin (varsinkin mielenosoituksellisesti)

protoni /prˈotonɪ/ (n)
proton
  subatominen hiukkanen, joka on positiivisesti varautunut nukleoni; yhdessä neutronien ja muiden protonien kanssa muodostaa atomiytimen; luetaan baryoneihin, sillä koostuu kolmesta kvarkista

provinssi /prˈovɪnssɪ/ (n)
provincia
  hallintoalue, maakunta, lääni, aluehallinnon yksikkö joissain maissa

provisio /prˈovɪsˌio/ (n)
commissio
  kaupallisen tehtävän suorittamisesta maksettava yl. prosenttiosuutena myynnin arvosta laskettava korvaus

provokaatio /prˈovokˌaːtɪo/ (n)
provocatio
  yllytys, kiihotus

provosoida /prˈovosˌoida/ (v)
prōvocō
  kiihottaa tekemään jotakin ärsyttämällä tai loukkaamalla

pryki /prˈykɪ/ (n)
bracitorium
  panimo

psykiatri /psˈykɪˌatrɪ/ (n)
psychiater
  mielenterveyden häiriöihin ja niiden hoitoon perehtynyt lääkäri

psykiatria /psˈykɪˌatrɪa/ (n)
psychiatria
  lääketieteen haara, joka keskittyy mielenterveyden häiriöihin ja niiden hoitoon

psykologi /psˈykolˌoɡɪ/ (n)
mentis doctor
  psykologian maisterin koulutuksen saanut psykologian asiantuntija

psykologia /psˈykolˌoɡɪa/ (n)
psychologia
  elollisten olioiden, varsinkin ihmisen, käyttäytymistä laajoihin toiminnekokonaisuuksiin liittyen kuvaamaan ja selittämään pyrkivä tiede, johon liittyy useita erityisaloja

psykopatia /psˈykopˌatɪa/ (n)
psychopathia
  äärimuoto antisosiaalisesta persoonallisuushäiriöstä, jolle tyypillistä ovat valehtelu, vastuuttomuus, aggressiivisuus ja narsismi

psyyke /psˈyːke/ (n)
psyche
  sielu, mielenlaatu

puberteetti /pˈubertˌeːtːɪ/ (n)
pūbertās
  murrosikä, usein varhaismurrosikä; ikävuosina 10-13

pubi /pˈubɪ/ (n)
taberna
  englantilaistyylinen alkoholijuomia myyvä seurusteluravintola, alkuaan olutravintola pub, kapakka

pudota /pˈudota/ (v)
cadere
  liikkua alaspäin
  (luvuista, lämpötilasta tai vastaavasta) vähetä, pienentyä

pudottaa /pˈudotːaː/ (v)
gutta
  aiheuttaa tietoisesti jonkin putoaminen

puhallinsoitin /pˈuhallˌinsoitɪn/ (n)
instrumentum inflatile
  soitin, jonka ääni syntyy siihen puhallettaessa saattamalla rajallinen ilmatila, tavallisesti ilmapatsas, värähtelemään ja tämä värähtely etenee soittimesta ympäröivään ilmatilaan

puhaltaa /pˈuhaltaː/ (v)
flo
  pusertaa ilmaa keuhkoista suun kautta siten, että syntyy ilmavirtaus

puhdas /pˈuhdas/ (adj)
mundus
  jossa ei ole likaa tai epäpuhtauksia
purus
  yhdestä aineesta koostuva, jossa ei ole epäpuhtauksia
  pelkkä, ainoastaan jotain
  tiukasti johonkin alaan liittyvä, teoreettinen ilman sovelluksia

puhdas /pˈuhdas/ (n)
plaga
  netto

puhdasoppisuus /pˈuhdasˌopːɪsuːs/ (n)
orthodoxia
  se, että on puhdasoppinen

puhdistaa /pˈuhdɪstaː/ (v)
luo
  tehdä puhtaaksi, poistaa likaa tai saastetta

puhdistus /pˈuhdɪstus/ (n)
luo
  ei-toivottujen henkilöiden poistaminen järjestöstä tai alueelta

puhe /pˈuhe/ (n)
contio
  yhden henkilön pitämä suullinen, ennalta laadittu tai improvisoitu, tiettyyn retoriseen päämäärään pyrkivä esitys
dictiō
  suullinen ilmaisu, puhumisen teko tai tulos

puheenjohtaja /pˈuheːnjˌohtaja/ (n)
praepositus
  henkilö, joka johtaa keskustelua kokouksessa

puheenvuoro /pˈuheːnvˌuoro/ (n)
affor
  annettu vuoro puhua

puheet /pˈuheːt/ (n)
aio
  vuoro korttipelissä

puhekupla /pˈuhekˌupla/ (n)
balonus
  sarjakuvassa oleva, hahmoon osoittava kupla, jossa lukee mitä hahmo sanoo

puhelias /pˈuhelɪas/ (adj)
garrulus
  paljon puhuva

puhelin /pˈuhelɪn/ (n)
telephonum, telephonium
  puheen kaksisuuntaiseen välittämiseen ja keskustelujen käymiseen tarkoitettu yleensä sähkömekaaninen laite

puhelu /pˈuhelu/ (n)
clamo
  kahden puhelimen välinen puheyhteys

puhjeta /pˈuhjeta/ (v)
dīrumpō
  mennä puhki, rikkoutua (omasta paineestaan), kulua puhki
ērumpō
  alkaa, syttyä, syntyä
gemma
  ilmestyä, tulla esiin/näkyviin

puhkaista /pˈuhkaista/ (v)
pungō
  saada puhkeamaan

puhtaasti /pˈuhtaːstɪ/ (adv)
munditer
  puhtaalla tavalla

puhua /pˈuhua/ (v)
loquor
  tuottaa puhetta, saada suullaan aikaan tunnistettavia sanoja ja lauseita

puhuja /pˈuhuja/ (n)
orator
  henkilö, joka puhuu

puhuminen /pˈuhumɪnen/ (n)
dictiō
  puhua-verbistä muodostettu teonnimi

puhutella /pˈuhutella/ (v)
alloquor
  () puhuttaa; pyrkiä puheisiin / ottaa jokin puheeksi jonkun kanssa

puhuttu /pˈuhutːu/ (adj)
dictus
  sellainen, josta on ollut puhe, puheena ollut; suullisesti ilmaistu, puhumalla aikaan saatu tai muodostettu.

puida /pwˈida/ (v)
trituro
  irrottaa jyvät viljakasveista

puinen /pwˈinen/ (adj)
ligneus
  puuaineinen, puu-
  puusta tehty

puiseva /pwˈiseva/ (adj)
ligneus
  vivahteeton; sävytön, nyanssiton; ilmehtimätön; yksioikoinen, monotoninen, tasapaksu; lattea; tylsä, ikävystyttävä; tavanomainen; ilmeisen opettavainen; banaali.

puisto /pwˈisto/ (n)
hortī
  usein esteettisiä arvoja korostava, hoidettu, puita kasvava, asutuksesta erillinen suurehko viheralue

puistokatu /pwˈistokˌatu/ (n)
advenita
  puiden tai puistoistutusten reunustama katu

pujottaa /pˈujotːaː/ (v)
fīlum
  sovittaa jokin ahtaan aukon läpi

pukea /pˈukea/ (v)
induō
  laittaa vaatteet päälle
adulor
  sopia kauniisti jonkun päälle; näyttää kauniilta tai hienolta jonkun päällä; saada joku olemaan ulkonäöltään edukseen

pukeutua /pˈukeutˌua/ (v)
vestire
  laittaa vaatteet ylleen

puksipuu /pˈuksɪpuː/ (n)
buxum, buxus
  mikä tahansa puksipuiden suvun () kasvi

puku /pˈuku/ (n)
habitus
  miehen tai naisen yhtenäinen asukokonaisuus

pula /pˈula/ (n)
dēgravō
  tukala tilanne, ahdinko, hätä
inopia
  puute

pula-aika /pˈulaˈaika/ (n)
depressio
  puutteen aika; aika, jolloin kaikesta on puutetta

pulista /pˈulɪsta/ (v)
blaterō
  puhua pälpättää, jorista
bulla
  pulputtaa
murmur
  jupista, nurista, napista

pullea /pˈullea/ (adj)
pinguis
  paksu ja pyöreä

pullistuma /pˈullɪstˌuma/ (n)
protuberantia
  laajentunut kohta, paisuma

pullo /pˈullo/ (n)
ampulla, lagoena
  suusta suppea, usein suljettava nesteen ym. säilyttämiseen tarkoitettu soveliaasta materiaalista valmistettu astia

pullottaa /pˈullotːaː/ (v)
ampulla
  panna, pakata pulloon
prominere
  olla pullollaan, olla pulleana, olla koholla

pullukka /pˈullukːa/ (n)
cephalus
  hieman pyöreä, pullea henkilö

pulska /pˈulska/ (adj)
pinguis
  (ihmisestä tai eläimestä) paksuudeltaan mittava, lihava, rehevä, uhkea, pyylevä

pultti /pˈultːɪ/ (n)
pessulus
  koneruuvi, kuusiokantainen kiinnitysväline, tylppäkärkinen ja lieriövartinen ruuvi, mutterin vastakappale

pumpata /pˈumpata/ (v)
antlia
  käyttää pumppua

pumppu /pˈumpːu/ (n)
antlia
  mekaaninen nesteiden tai kaasujen siirtämiseen tarkoitettu laite

punainen /pˈunainen/ (adj)
ruber, rufus
  sellainen, jonka väri on punainen
ruber
  poliittisesti äärivasemmistolainen, kommunistinen

punainen /pˈunainen/ (n)
ruber, russus
  punainen väri, näkyvän valon aallonpituudeltaan pisin väri, 625–760 nanometriä

punakampela /pˈunakˌampela/ (n)
pecten
  () ruokakalana kaupalliseti merkittävä, Koillis-Atlantilla, Pohjanmerellä ja läntisellä Itämerellä elävä kampelalaji

punakka /pˈunakːa/ (adj)
rubicundus
  kasvoiltaan punertava

punapää /pˈunapæː/ (n)
rufus
  punatukkainen henkilö

punastua /pˈunastˌua/ (v)
rubescō
  muuttua kasvojen väriltä punaiseksi nolostuksen, ujouden tai häpeän vuoksi

punatauti /pˈunatˌautɪ/ (n)
dysenteria
  suoliston bakteeritauti, shigelloosi eli dysenteria

punatulkku /pˈunatˌulkːu/ (n)
Pyrrhula pyrrhula
  peippojen heimoon kuuluva varpuslintu ()

punaviini /pˈunavˌiːnɪ/ (n)
vinum atrum
  väriltään punainen viini, johon on liuennut valmistuksen aikana parkkiaineita rypäleiden kuorista ja siemenistä

punertava /pˈunertˌava/ (adj)
rubellus
  punaiseen vivahtava

punnita /pˈunnɪta/ (v)
expendō
  mitata jnk paino

punoa /pˈunoa/ (v)
texō
  kiertää lankamaisia kappaleita toistensa ympärille

punos /pˈunos/ (n)
plectō
  punomisen tulos

punta /pˈunta/ (n)
libra
  joissakin maissa käytetyn rahayksikön nimi; Iso-Britannian punnan symboli on £

puntaroida /pˈuntarˌoida/ (v)
dēlīberō
  harkita

puntti /pˈuntːɪ/ (n)
auctōritās
  urheilussa, voimaharjoittelussa ja kuntoutuksessa käytettävä paino
crūs
  lahje

puola /pˈuola/ (n)
alabrum
  ompelukoneen osa alulankaa varten
excolo
  puolan kieli, Puolassa puhuttava länsi-slaavilainen kieli (kielitunnus: pl)

puolalainen /pˈuolalˌainen/ (adj)
Polonicus
  Puolasta peräisin oleva tai Puolaan liittyvä

puoli /pˈuolɪ/ (adj)
dīmidius
  ajanilmauksissa, yms.

puoli /pˈuolɪ/ (n)
latus
  jonkin kokonaisuuden osa; toinen kahdesta; yksi useasta
dimidium
  yhdyssanan osana ilmaisee kaksiosaisen kokonaisuuden toista puolta

puoliaika /pˈuolɪˌaika/ (n)
dīmidium
  eräissä urheilulajeissa peliajan puolisko, joista ensimmäinen jakso pelataan ennen taukoa ja toinen sen jälkeen

puoliavoin /pˈuolɪavoin/ (adj)
sēmihians
  sellainen, joka on toiselta puolelta avoin ja toiselta suljettu, joka sisältää toisen päätepisteen, muttei toista

puolijumala /pˈuolɪjˌumala/ (n)
semideus
  henkilö, jonka toinen vanhemmista on jumala ja toinen ihminen

puolikas /pˈuolɪkas/ (n)
semis
  puoli, puolisko, toinen jonkin kokonaisuuden kahdesta osasta

puolikuu /pˈuolɪkuː/ (n)
luna dimidiata
  taivaalla auringon puoliksi valaisema Kuun kiekko

puolikuuluu /pˈuolɪkˌuːluː/ (n)
os lunate
  käsivarren luihin liittyvä ranteen luu, os lunate

puolimakea /pˈuolɪmˌakea/ (adj)
mediocris
  viinistä käytetty sana suhteellisen (sokeripitoisuus ja hapokkuus huomioituna) makeuden ilmaisemiseen, puolikuivan ja makean välissä

puolinen /pˈuolɪnen/ (n)
cena
  puoliltapäivin nautittava ruoka, lounas

puolisko /pˈuolɪsko/ (n)
dimidium
  puoli, toinen jonkin kokonaisuuden kahdesta osasta

puoliso /pˈuolɪso/ (n)
coniūnx
  mies (aviomies) tai vaimo

puolisuunnikas /pˈuolɪsˌuːnnɪkas/ (n)
trapezium
  nelikulmio, jossa on kaksi yhdensuuntaista sivua

puolittaa /pˈuolɪtːaː/ (v)
dimidiō
  jakaa kahteen yhtä suureen osaan
  alentaa puoleen

puolittua /pˈuolɪtːˌua/ (v)
dimidiō
  pienentyä puoleen

puoliväljä /pˈuolɪvˌæljæ/ (adj)
sēmihians
  sellainen, jossa suuväylän väljyys on jossain väljien ja välivokaalien välissä

puolue /pˈuolue/ (n)
convīvium
  yhteisten aatteiden kannattajien ja samoja poliittisia etuja tavoittelevien kansalaisten yhteenliittymä; poliittinen puolue

puolueettomuus /pˈuoluˌeːtːomuːs/ (n)
aequitās
  se, että on puolueeton

puolueohjelma /pˈuolueˌohjelma/ (n)
exstructum
  puolueen yleisohjelma jossa esitetään puolueen politiikan periaatteita ja tavoitteita

puolukka /pˈuolukːa/ (n)
vaccinium
  kanervakasveihin kuuluva korkea ikivihreä varpu ()

puolustaa /pˈuolustaː/ (v)
defendo
  koettaa vastustaa jnk tahon hyökkäystä

puolustaja /pˈuolustˌaja/ (n)
dēfensor
  ihminen, joka puolustaa jotakuta tai jotakin; puolestapuhuja
  pallopeleissä kenttäpelaaja, jonka tehtävänä on torjua vastustajan hyökkäyksiä

puoskari /pˈuoskarɪ/ (n)
magus
  henkilö, joka harjoittaa lääketieteellistä tointa ilman voimassa olevaa lupakirjaa

puoti /pˈuotɪ/ (n)
officina
  myymälä, kauppa, varsinkin pieni erikoisliike

pupu /pˈupu/ (n)
cuniculus
  erityisesti lasten käyttämä hellittelynimi kaniinille tai jänikselle

puraista /pˈuraista/ (v)
īcō
  purra nopeasti ja kerran

puristaa /pˈurɪstaː/ (v)
comprimō
  painaa tiiviiksi joka suunnasta

purje /pˈurje/ (n)
velum
  (merenkulku) purjealuksen mastoon kiinnitetty kangas, johon tuulen voima kohdistuu ja kuljettaa alusta

purjealus /pˈurjealus/ (n)
navis velifera
  purjeita käyttäen tuulen voimalla liikkuva alus

purjehdus /pˈurjehdus/ (n)
velum
  purjehtien tai muulla tavoin aluksella tehty matka; myös risteily

purjehtia /pˈurjehtˌia/ (v)
nāvigō
  liikkua vesillä purjeen tai purjeiden avulla

purjehtiminen /pˈurjehtˌimɪnen/ (n)
velificatio
  aluksen tai veneen kuljettaminen purjeeseen kohdistuvan tuulen avulla pitkin valittua reittiä halutulla tavalla

purjelentokone /pˈurjelˌentokˌone/ (n)
aëronavis velivola
  kevytrakenteinen ilmaa raskaampi ilma-alus, joka hinataan taivaalle ja joka liitää pitkiäkin matkoja

purjosipuli /pˈurjosˌipulɪ/ (n)
porrum
  purjo (Allium porrum), sipuli, jonka juuresta kasvaa lieriömäisesti pitkiä, leveitä lehtiä

purkaa /pˈurkaː/ (v)
annihilare
  hajottaa tai pilkkoa pienempiin osiin hallitusti esimerkiksi taloja tai tavaroita; hajottaa osiin
revocare
  saattaa pätemättömäksi (sopimus); lakkauttaa (yhtiö, yhdistys)
fluere
  tyhjentää vetensä

puro /pˈuro/ (n)
rivus
  jokea pienempi vesiväylä, joka on suunnilleen 10 cm:stä pariin metriin leveä

purotaimen /pˈurotˌaimen/ (n)
salvelinus fontinalis
  koko maassa paikalliskalana pikku joissa, puroissa ja lampareissa elävä pieni lohikala, taimenen "puromuoto", lähisukua muille taimenille

purppura /pˈurpːura/ (n)
ostrum
  väri violetin ja punaisen välillä; näkvyän valon kirjoon kuulumaton, sen lyhyt- ja pitkäaaltoisen säteilyn yhteisvaikutuksesta aistittava väri

purra /pˈurra/ (v)
mordere
  puristaa hampailla
mando
  nipistää, tehdä kipeää
affligo
  tepsiä, tehota

pursi /pˈursɪ/ (n)
baubor
  purjeella varustettu soutuvene tai muu pieni alus

pursottaa /pˈursotːaː/ (v)
comprimō
  puristaa jotakin ainetta suuttimen läpi, jolloin aine saa suulakkeen mukaisen muodon

pusero /pˈusero/ (n)
pēlūsia
  ylävartalon ylle puettava yleensä vain vyötäröön saakka ulottuva vaatekappale

puska /pˈuska/ (n)
dūmus
  häpykarvoitus (erityisesti runsas karvoitus)

puskaradio /pˈuskarˌadɪo/ (n)
vinea
  nimitys huhujen, kuulopuheen, juorujen kautta tapahtuvalle tiedon leviämiselle

puskuri /pˈuskurɪ/ (n)
conditorium intermedium
  muistialue, jossa varastoidaan dataa sen käsittelyä tai eteenpäin lähettämistä varten

pussata /pˈussata/ (v)
basiō
  antaa pusu, erityisesti suuteluun verrattuna lyhytaikaisesti ja usein muualle kuin suulle

pussi /pˈussɪ/ (n)
sacculus
  joustavaseinämäinen säiliö, joka on tehty esimerkiksi muovista, voimapaperista tai kankaasta

pussieläin /pˈussielæin/ (n)
marsupial
  jokin osaluokan nisäkkäistä, jotka elättävät vastasyntyneitä poikasiaan vatsassa olevassa ihopoimussa, jonka sisällä nisät ovat

pussittaa /pˈussɪtːaː/ (v)
follis
  pakata pussiin

pusukala /pˈusukˌala/ (n)
bāsiātor
  pusukaloihin kuuluva kala (), joka on tunnettu myös akvaariokalana

putatiivirikos /pˈutatˌiːvɪrɪkos/ (n)
aberratio delicti
  luvallinen teko, jonka tekijä erheellisesti luulee tekevänsä rikoksen; putatiivirikoksen tekee esimerkiksi henkilö, joka luulee anastavansa vieraan omaisuutta, mutta ottaakin oman tavaransa

putiikki /pˈutɪːkːɪ/ (n)
taberna
  pieni myymälä

putka /pˈutka/ (n)
carcer
  lyhytaikaista henkilön talteenottoa varten tarkoitettu, usein poliisiasemalla sijaitseva säilö

putki /pˈutkɪ/ (n)
canalis
  tavallisesti poikkileikkaukseltaan pyöreä, tasapaksu ja molemmista päistä avoin kappale
dolium
  yli 20 mm kaliiperisen aseen piippu

putkimies /pˈutkɪmies/ (n)
plumbarius
  ammattilainen, joka korjaa ja huoltaa rakennusten lämpö-, vesi- ja ilmastointijärjestelmiä ja -laitteita

putoaminen /pˈutoˌamɪnen/ (n)
fragor
  pudota-verbistä muodostettu teonnimi

puu /pˈuː/ (n)
arbor
  puuvartinen, pensasta suurempi kasvi
  kytketty, syklitön tietorakenne

puuaines /pˈuːaines/ (n)
lignum
  (puutavara) mekaanisesti tai kemiallisesti jalostettava puuraaka-aine

puuduttaa /pˈuːdutːaː/ (v)
torpidus
  saada puutumaan

puuhiili /pˈuːhɪːlɪ/ (n)
carbō
  puun hiiltyessä, vaillinaisena palamistuloksena syntynyt kappale tai aine

puujalka /pˈuːjalka/ (n)
grallae
  (alkujaan puinen) pareittain käytettävä väline, jolla voi kulkea tavallista korkeammalla; puujalat

puukenkä /pˈuːkeŋkæ/ (n)
calx
  puupohjainen kenkä

puukottaa /pˈuːkotːaː/ (v)
confodio
  lyödä tai viiltää henkilöä vahingoittamistarkoituksessa puukolla tai muulla teräaseella

puulajipuisto /pˈuːlajˌipwɪsto/ (n)
arborētum
  puistoalue, jolle on istutettu pääosin erilaisia puulajeja

puuma /pˈuːma/ (n)
pictor
  Amerikassa elävä suurikokoinen kissaeläin (), jolla on keltainen turkki

puuni /pˈuːnɪ/ (n)
lingua punica
  puunilaisten puhuma foinikian kielen myöhäismuoto

puunilainen /pˈuːnɪlˌainen/ (n)
punicus
  Karthagon foinikialainen

puunkuori /pˈuːŋkuorɪ/ (n)
baubor
  kookkaan puuvartisen kasvin rungon ja oksien mantoa, jälttä ja nilaa peittävä solukko, parkki

puupuhallin /pˈuːpuhˌallɪn/ (n)
instrumentum ligni et venti
  puhallussoitinten ryhmän soitin, joka eroaa vaskipuhaltimista materiaaliltaan (joka voi olla puuta tai metallia) sekä äänenmuodostukseltaan.

puuro /pˈuːro/ (n)
puls
  jostakin viljasta maidon tai veden kanssa keittämällä valmistettu velliä kiinteämpi ruoka

puuseppä /pˈuːsepːæ/ (n)
lignārius
  ainespuun käsittelyn ammattilainen, joka tekee puusta erilaisia esineitä sekä korjaa ja entisöi

puuska /pˈuːska/ (n)
flabrum
  äkillinen, lyhytkestoinen tuulenvirtaus
  äkillinen tunteenilmaus

puutarha /pˈuːtarha/ (n)
hortus
  puilla, pensailla ja kukkaistutuksilla koristeltu rauhallinen ulkoalue, jossa usein tuotetaan koristekasvien lisäksi juureksia ja vihanneksia. Suomessa kasvukauden pidentämiseksi on käytetty kasvilavaa taimien kasvatukseen. Kaupallisesti toimivaa puutarhaa nimitetään kauppapuutarhaksi.

puutarhuri /pˈuːtarhˌurɪ/ (n)
hortulanus
  puutarhatalouden perustutkinto

puutavara /pˈuːtavˌara/ (n)
tignum
  puusta, erityisesti puun rungosta, saatavan raaka-aineena ja kaupallisena tuotteena käytettävän puuaineen yleisnimitys

puute /pˈuːte/ (n)
inopia
  kova tarve; se, että jotakin ei ole

puuteri /pˈuːterɪ/ (n)
pulvis
  kosmeettinen jauhe jota käytetään kasvojen ihon ehostamiseen

puuterilumi /pˈuːterˌilumɪ/ (n)
pulvis
  vastasatanut, irtonainen, tiivistymätön lumi, jollaista muodostuu yleensä tyynellä ilmalla ja kovalla pakkasella

puutiainen /pˈuːtɪˌainen/ (n)
ricinus
  punkkeihin kuuluva kahdeksanjalkainen verta imevä eläin, joka saattaa purressaan levittää tauteja

puuttua /pˈuːtːua/ (v)
careō
  olla poissa jostakin ja aiheuttaa siten sen vajavaisuus
careo
  olla olematta jollakin/jollakulla ja aiheuttaa siten sille puute tai tarve

puutua /pˈuːtua/ (v)
mortuus
  tulla tunnottomaksi

pyhiinvaellus /pˈyhɪːnvaˌellus/ (n)
peregrīnātiō
  uskonnollinen matka pyhänä pidettyyn paikkaan

pyhimys /pˈyhɪmys/ (n)
sānctus
  pyhänä pidetty henkilö

pyhä /pˈyhæ/ (adj)
sacer, sanctus
  uskonnoissa Jumalalle tai jumalille erotettu
sancta, sanctus
  arvonimi pyhimykseksi julistetulle lähinnä katolilaisuudessa

pyhä /pˈyhæ/ (n)
feriae
  pyhäpäivä; sunnuntai

pyhäinpäivä /pˈyhæimpˌæivæ/ (n)
Omnium Sanctorum
  kirkollinen juhlapyhä jolloin muistetaan vainajia ja kirkon pyhiä. Suomessa ja Ruotsissa lokakuun 31. ja marraskuun 6. päivän välinen lauantai, katolisissa maissa marraskuun 1. päivä, ja ortodokseilla ensimmäinen helluntain jälkeinen sunnuntai

pyhäkkö /pˈyhækːø/ (n)
sacellum
  pyhättö, temppeli tai palvontapaikka, joka on rakennettu säilyttämään kristinuskon pyhäinjäännöstä

pyhäpäivä /pˈyhæpˌæivæ/ (n)
feriae
  sunnuntaiksi tai muuksi viikonpäiväksi osuva kirkollinen juhlapäivä; päivä joka pyhitetään

pyjama /pˈyjama/ (n)
paiama
  väljä yöasu, johon kuuluu housut ja paita

pylly /pˈylly/ (n)
Padanus
  takapuoli

pyramidi /pˈyramˌidɪ/ (n)
pyramis
  pohjaltaan neliömäinen, sivuiltaan kolmiomainen, sileä- tai porrastettu huippua kohti kapeneva kivirakennelma, jossa yleensä on sisätiloja

pyrkiä /pˈyrkɪæ/ (v)
mōlior
  yrittää päästä johonkin tavoitteeseen

pyrstö /pˈyrstø/ (n)
cauda
  erityisesti selkäjänteisten, kuten kalojen, lintujen ja useiden sammakkoeläinten ruumiin takapäässä olevan pidentymän nimitys, joka häntää vastaavana ruumiinosana mm. helpottaa liikkumista

pyry /pˈyry/ (n)
ningor
  tiheä lumisade

pysyvä /pˈysyvæ/ (adj)
perpetuum
  sellainen, joka on muuttumaton, jatkuvasti olemassa oleva, stabiili

pysyä /pˈysyæ/ (v)
maneo
  jäädä jhk paikkaan tai olotilaan, olla lähtemättä jstk

pysyä vaiti /pˈysyæ vˈaitɪ/ (v)
silens
  olla puhumatta; pitää salassa

pysäkki /pˈysækːɪ/ (n)
absisto
  joukkoliikenteen kulkuneuvojen pysähtymispaikka matkustajien ottamista ja jättämistä varten

pyydys /pˈyːdys/ (n)
lōrum
  kalojen, riistan tai petojen pyydystämiseen käytettävä väline tai laite

pyydystää /pˈyːdystæː/ (v)
capiō
  pyytää, ottaa kiinni jotakin; metsästää, saalistaa

pyyhe /pˈyːhe/ (n)
mantele
  tarkoitukseen soveltuvasta materiaalista, us. tekstiilistä tai paperista, valmistettu esine, jota käytetään pois pyyhkimiseen, kuivaamiseen tms.

pyyhekumi /pˈyːhekˌumɪ/ (n)
gummis
  väline, jolla voi pyyhkiä pois lyijykynän jäljen

pyyheliina /pˈyːhelˌiːna/ (n)
mantēle
  kuivaamiseen käytettävä yl. kankainen pyyhe

pyyhkiä /pˈyːhkɪæ/ (v)
tergō
  poistaa likaa pinnalta hankaamalla tai kevyesti painamalla yleensä tekstiilistä esinettä sen päällä
erado
  poistaa kynänjälkeä piirtopinnalta; kumittaa

pyykkilauta /pˈyːkːɪlˌauta/ (n)
chelys
  erottuvat vatsalihakset, pyykkilautavatsa

pyykätä /pˈyːkætæ/ (v)
lavō
  pestä pyykit

pyylevä /pˈyːlevæ/ (adj)
pinguis
  lihavahko

pyyntö /pˈyːntø/ (n)
petītum
  toivomus, joka esitetään jollekulle

pyytää /pˈyːtæː/ (v)
precor
  esittää pyyntö, anoa, kehottaa tekemään jotakin tai pyytää palvelusta tai esinettä

pyökki /pˈyøkːɪ/ (n)
fagus
  euroopanpyökki, kasvuvyöhykkeellään hyvin kookkaaksi kasvava jalo lehtipuu ()

pyöreä /pˈyøreæ/ (adj)
rotundus
  ympyrän muotoinen, pallomainen
teres
  sellainen, jonka ääntämisen aikana huulet pyöristyvät

pyörittää /pˈyørɪtːæː/ (v)
volūmen
  saada pyörimään
currō
  pitää toiminnassa

pyöriä /pˈyørɪæ/ (v)
volvō
  liikkua pysyen osittain paikallaan

pyörre /pˈyørre/ (n)
Charybdis
  nesteen tai kaasun nopeasti kiertävä virtaus

pyörä /pˈyøræ/ (n)
rota
  keskelle kiinnitetyn akselin ympäri pyörivä mekaaninen laite

pyörähtää /pˈyøræhtæː/ (v)
torqueō
  mennä kerran ympäri, kääntyä akselin ympäri

pyöräillä /pˈyøræillæ/ (v)
birota
  ajaa polkupyörällä

pyöräily /pˈyøræily/ (n)
cursu
  polkupyörällä liikkuminen, polkupyöräily
birotatio
  polkupyörällä ajettavat kilpailut

pyörätuoli /pˈyørætˌuolɪ/ (n)
sella rotalis
  liikuntavammaisen liikkumavälineenä käytettävä tuoli, jossa on pyörät

pyöveli /pˈyøvelɪ/ (n)
carnifex
  kuolemanrangaistuksen toimeenpanija; teloittaja, mestaaja

pähkinä /pˈæhkɪnæ/ (n)
nux
  kuiva, aukeamaton hedelmä, joka sisältää vain yhden siemenen. Kaupallisesti ja arkikielessä nimitetään muunkin laisia kovia syötäviä paljon rasvaa ja valkuaista sisältäviä hedelmiä tai sellaisen osia pähkinöiksi.

pähkinänkuoressa /pˈæhkɪnˌæŋkuorˌessa/ (adv)
in nuce
  olennaisin tiivistettynä; lyhyesti ja ytimekkäästi

pähkinäpensas /pˈæhkɪnæpˌensas/ (n)
nucleus
  euroopanpähkinäpensas, korkeakasvuinen pensas (); hedelmä on pähkinä, joka kypsyy kasvukauden päättyessä

pähkinäpuu /pˈæhkɪnæpuː/ (n)
iūglāns
  jalopähkinöihin (Juglans) kuuluvia kasveja, joissa kasvaa pähkinöitä

päihde /pˈæihde/ (n)
narcoticum
  päihtymistarkoitukseen käytettävä huume, lääke tai muu valmiste

päihittää /pˈæihɪtːæː/ (v)
vincō
  voittaa kilpailussa, kukistaa

päihtynyt /pˈæihtynyt/ (adj)
ebrius
  jonkin päihteen vaikutuksen alainen

päinvastoin /pˈæinvastoin/ (adv)
rursus
  vastakkaisella tavalla (kuin aiemmin ilmaistu)

päissään /pˈæissæːn/ (adv)
bibōnius
  humalapäissään, juovuksissaan

päivittäin /pˈæivɪtːæin/ (adv)
cotidie
  jokaisena päivänä, joka päivä

päivittäinen /pˈæivɪtːˌæinen/ (adj)
cōtīdiānus
  sellainen, joka esiintyy, tapahtuu, toistuu tms. jokaisena päivänä; jokaiseen päivään kuuluva, jokapäiväinen

päivystys /pˈæivystys/ (n)
dēbitum
  toimintavalmius, odotteleminen; valmius vastaanottaa sovitunlaisia tehtäviä

päivä /pˈæivæ/ (n)
dies, lux
  valoisa aika vuorokaudesta, aamun ja illan välissä
dies
  (arkikieltä) vuorokausi

päiväkirja /pˈæivækˌirja/ (n)
diarium
  henkilökohtainen muistikirja merkittävien tapahtumien muistiin merkitsemiseksi

päivällinen /pˈæivællɪnen/ (n)
cēna
  ateria, joka syödään yleensä iltapäivällä klo 16–19, vuorokauden toinen pääateria lounaan jälkeen

päivämäärä /pˈæivæmˌæːræ/ (n)
dies
  kalenterin mukainen ajankohta, päivän aikamäärä ()

päivänseisaus /pˈæivænsˌeisaus/ (n)
solstitium
  hetki, jolloin aurinko paistaa suoraan ylhäältä Kravun tai Kauriin kääntöpiirillä

päiväntasaaja /pˈæivæntasˌaːja/ (n)
aequator
  Maan ekvaattori

päiväntasaus /pˈæivæntasaus/ (n)
aequinoctium
  hetki, jolloin aurinko paistaa suoraan ylhäältä Maan päiväntasaajalla

päivänvalo /pˈæivænvˌalo/ (n)
lux
  auringonvalo

päivänvarjo /pˈæivænvˌarjo/ (n)
alexilum
  päivänpaisteelta suojaava sateenvarjon kaltainen suoja, auringonvarjo

päre /pˈære/ (n)
scandula
  kaadetusta puusta kiskottu tai höylätty ohuehko pitkittäissyinen tasavahvuinen levy tai suikale, jonka pituus ja muut mitat vaihtelevat käyttötarkoituksen mukaan

pässi /pˈæssɪ/ (n)
aries
  urospuolinen lammas

pää /pˈæː/ (n)
caput
  kehon osa, jossa yleensä sijaitsevat aivot, silmät, korvat, suu ja nenä

pää-äänenkannattaja /pˈæːˈæːneŋkˌannatːˌaja/ (n)
convīvium
  lehti, joka toimii puolueen tai yhdistyksen aatteen kannattajana ja pääasiallisena julkaisukanavana

pääasiallinen /pˈæːasɪˌallɪnen/ (adj)
principalis
  sellainen, joka on pääasiana

pääasiassa /pˈæːasɪˌassa/ (adv)
praecipue
  merkittävimmältä osin, suurimmalta osin

pääjakso /pˈæːjakso/ (n)
phylum
  eliöiden tieteellisen luokittelun toiseksi ylin taso

pääjuuri /pˈæːjuːrɪ/ (n)
radix palaris
  (kasvianatomia) kaksisirkkaisten kasvien paksu alaspäin yl. pystysuoraan kasvava juuri

pääkaupunki /pˈæːkaupˌuŋkɪ/ (n)
caput
  itsenäisen valtion hallinnollinen keskus

pääkirjoitus /pˈæːkɪrjˌoitus/ (n)
duces
  sanoma- ja aikakauslehden aloitussivulla sijaitseva, päätoimittajan hyväksymä mielipidekirjoitus, joka kertoo lehden kannan ajankohtaiseen aiheeseen

pääkonttori /pˈæːkontːˌorɪ/ (n)
praetōrium
  strategisesti sijoitettu keskuskonttori, joka toimii yrityksen ja sen konttoriverkoston hallintokeskuksena; myös kyseinen toimistorakennus

päälaenluu /pˈæːlaˌenluː/ (n)
ossa parietalia bregmatis
  kaksi luuta, jotka muodostavat päälaen, otsaluun ja takaraivonluun välissä

päälaki /pˈæːlakɪ/ (n)
corona
  ihmisen tai eläimen pään ylin, kaareva osa; pään lakipiste

päällikkö /pˈæːllɪkːø/ (n)
archimagirus
  työpaikalla yksikön johtaja

päällys /pˈæːllys/ (n)
bulba
  peittävä, suojaava, ympäröivä ulkopinta, yläpinta tms.

päällystakki /pˈæːllystˌakːɪ/ (n)
laena
  pikkutakin ja muiden ylävartaloa peittävien vaatteiden päällä käytettävä takki

päällystys /pˈæːllystys/ (n)
strātūra
  päällyksen laittaminen

päällystää /pˈæːllystæː/ (v)
cooperiō
  laittaa pysyvästi jonkin päälle jotakin

päällysvaate /pˈæːllysvˌaːte/ (n)
habitus
  alusvaatteiden päällä pidettävä vaate

pääluokka /pˈæːluokːa/ (n)
genus verbi
  prdoduktiivinen rakenne, jolla muutetaan verbin tai lauseen argumenttirakennetta ja valenssia, suomessa verbien taivutusluokka, joka kertoo siitä tunnetaanko tekijä

päämies /pˈæːmies/ (n)
caput
  jotakin toimintaa johtava henkilö, jonka asema on ylimpänä arvoasteikossa; johtaja, päällikkö
  aatelissuvun vanhin (miespuolinen) henkilö
dominus negōtiī
  henkilö, jonka puolesta edustaja tai avustaja toimii

päämäärä /pˈæːmæːræ/ (n)
acer
  tavoite, tarkoitus
dēstinātiō
  määränpää

pääosa /pˈæːosa/ (n)
papyrus
  näytelmän tai elokuvan tärkein rooli, päähenkilön osa, päärooli
pars
  suuri enemmistö

pääruoka /pˈæːruoka/ (n)
summa cena
  usean ruokalajin ateriassa tyypillisesti aterian keskellä syöty raskain ruokalaji

päärynä /pˈæːrynæ/ (n)
pirus, pirum
  tarhapäärynä, hedelmäpuuna viljelty ruusukasvien heimon puu (Pyrus communis), joka on läheistä sukua omenapuulle
pirum
  päärynäpuun hedelmä

pääsiäinen /pˈæːsɪˌæinen/ (n)
Pascha, Festa Paschalia
  kristinuskossa kirkkovuoden juhla, jota vietetään Jeesuksen ylösnousemuksen muistoksi

pääsky /pˈæːsky/ (n)
hirundō
  laajalle levinneen, noin 75 lajin varpuslintuheimon, pääskyjen (Hirundinidae), jäsen. Heimoon kuuluu kolme Suomessa pesivää lajia: haarapääsky, räystäspääsky ja törmäpääsky

päässä /pˈæːssæ/ (adv)
a loco
  matkan takana, etäisyydellä

päästä /pˈæːstæ/ (v)
accidere
  saavuttaa jokin paikka, onnistua tulemaan jnnk

päästä käsiksi /pˈæːstæ kˈæsɪksɪ/ (v)
appropinquare
  saada ponnistelujen tuloksena jk käyttöönsä

päästä läpi /pˈæːstæ lˈæpɪ/ (v)
praetereo
  suorittaa hyväksytysti

päästäinen /pˈæːstæinen/ (n)
sōrex
  mikä tahansa päästäisten heimoon () kuuluva nisäkkäiden laji tai semmoisen yksilö

päästää /pˈæːstæː/ (v)
amittere
  vapauttaa
  antaa selvitä vähällä, päästää pälkähästä
  vapauttaa ilmoille
condono
  antaa, sallia jotain

pääte /pˈæːte/ (n)
suffixus
  sanan loppuun lisättävä aines; sijapääte, jokin muu taivutuspääte tai johdospääte, tai mikä tahansa sanan lopusta tunnistettava osa

päätellä /pˈæːtellæ/ (v)
coniecto
  tehdä johtopäätös

päättyä /pˈæːtːyæ/ (v)
finem habeo
  tulla loppuunsa

päättämätön /pˈæːtːæmætøn/ (adj)
infectus
  sellainen, mitä ei ole saatettu päätökseen; keskeneräinen

päättää /pˈæːtːæː/ (v)
finio
  viedä loppuun, saattaa loppuun, lopettaa

pääty /pˈæːty/ (n)
exitus
  pitkänomaisen rakennuksen lyhyempi sivu tai sivu, jonka yläosa rajautuu kattoon kolmiomaisena

päätön /pˈæːtøn/ (adj)
excors
  aivoton, typerä, tyhmä

päätös /pˈæːtøs/ (n)
consultum
  pohdinnan tuloksena syntyvä vakuuttuminen jonkin asian tekemisestä; hallinnollisesti tehty ratkaisu
crīmen
  oikeuden päätös

pöhistä /pˈøhɪstæ/ (v)
anhēlō
  tupruttaa, hönkiä, pöhkyä, päästää ajoittain kaasua tai savua

pökäle /pˈøkæle/ (n)
stercus
  pala kiinteää ulostetta

pölkky /pˈølkːy/ (n)
claudō
  puupölkky, pölli, tukin tai hirren katkaistu osa erityisesti asetettuna pystyyn alustaksi
  alusta, jolle teloitettavan kaula asetetaan katkaistavaksi

pöllö /pˈøllø/ (n)
ulula, noctua
  Strigidae-heimoon kuuluvia öisin liikkuvia petolintuja, jotka tunnistaa suuresta päästä, lyhyestä kaulasta ja koukkumaisesta nokasta

pöllölintu /pˈøllølˌintu/ (n)
būbō
  (eläintiede) kaikkialla maailmassa Antarktista lukuun ottamatta tavattavan lintulahkon (Strigiformes) yksilö. Pöllölintuihin kuuluu noin 200 lintulajia.

pöly /pˈøly/ (n)
pelédug, pulvis
  hyvin hienojakoinen aine, jolle ilmassa leijuminen on ominaista

pölynimuri /pˈølynˌimurɪ/ (n)
pulveris hauritorium
  siivoukseen käytettävä sähkölaite, joka imee sisäänsä pölyä ja roskia

pölypyörre /pˈølypˌyørre/ (n)
vertigo
  nouseva ilmapyörre, johon on sekoittunut pölyä

pölyttää /pˈølytːæː/ (v)
pulvis
  poistaa pölyä

pölyyntyä /pˈølyːntˌyæ/ (v)
pulvis
  tulla pölyiseksi, kerätä pölyä

pörssi /pˈørssɪ/ (n)
sacculus
  julkinen kauppapaikka kaupankäynnin kohteen, erityisesti arvopapereiden, ostamista ja myymistä varten; rakennus jossa se toimii

pötsi /pˈøtsɪ/ (n)
ingluviēs
  märehtijän ensimmäinen maha

pöytä /pˈøytæ/ (n)
mensa
  huonekalu, jossa on jalkojen varassa seisova taso työntekoa, lukemista, syömistä yms. varten

pöytälaatikko /pˈøytælˌaːtɪkːo/ (n)
loculus
  kirjoituspöytään tai muuhun pöytään kuuluva vetolaatikko

pöytäliina /pˈøytælˌiːna/ (n)
mēnsārium
  pöydän päälle asetettava liina, joka suojaa pöydänkantta

quadrivium /kˈuadrɪvium/ (n)
quadrivium
  keskiajan koulussa tähtitieteen, musiikin, aritmetiikan ja geometrian käsittävä opintokokonaisuus

raadollinen /rˈaːdollɪnen/ (adj)
miser
  kurja, onneton, julma, kova

raaja /rˈaːja/ (n)
articulus
  selkärankaisten ja niveljalkaisten parillinen nivelikäs uloke, jota käytetään tarttumiseen tai liikkumiseen

raajarikko /rˈaːjarˌikːo/ (n)
debilito
  vaikeasti raajavammainen henkilö

raajarikkoinen /rˈaːjarˌikːoinen/ (adj)
claudus
  sellainen, jonka raajat ovat kokonaan tai osittain vahingoittuneet tai toimintakyvyttömät

raaka /rˈaːka/ (adj)
crudus
  sellainen, joka ei ole vielä kypsynyt, kypsymätön
sanguinolentus
  kypsentämätön; vaillinaisesti kypsennetty
acerbus
  julma, toisten oikeuksista tai hyvinvoinnista piittaamaton, arkikielessä brutaali

raaka /rˈaːka/ (n)
cornicula
  purjealuksen mastoon poikittain kiinnitetty pyöröpuu, raakapuu, johon raakapurje kiinnitetään

raakalaisuus /rˈaːkalˌaisuːs/ (n)
saevitia
  se, että on raakalainen

raakkua /rˈaːkːua/ (v)
grocāre
  variksen ääntelyä kuvaava verbi

raakunta /rˈaːkunta/ (n)
grocāre
  variksen ääntely

raamattu /rˈaːmatːu/ (n)
biblia
  iso kirja, etenkin kattavista, ohjekirjoista käytetty sanonta

raamatullinen /rˈaːmatˌullɪnen/ (adj)
biblicus
  sellainen, joka liittyy Raamattuun, on Raamatussa tai Raamatusta peräisin

raapia /rˈaːpɪa/ (v)
scabo
  vetää tai hangata jollakin terävällä jotakin pintaa jälkiä jättäen, naarmuttaen

raaputtaa /rˈaːputːaː/ (v)
annullare
  eräänlaisesta raapimisesta

raato /rˈaːto/ (n)
cadaver
  kuollut, hajoava eläimen ruumis

rabbi /rˈabːɪ/ (n)
rabbi
  juutalainen lainoppinut, alun perin juutalaisen uskon ja lain opettaja ja tulkitsija ja tuomari, joka voi nykyisin myös toimia jumalanpalveluksissa ja edustaa juutalaista seurakuntaa

rabbiini /rˈabːɪːnɪ/ (n)
rabbi
  juutalaisen seurakunnan hengellinen johtaja, Talmudin tuntija

rabies /rˈabies/ (n)
rabies
  rhabdo-RNA-viruksen aiheuttama aivotulehdukseen johtava virusinfektio, joka leviää syljen, esim. eläimen pureman välityksellä. Jokainen yritys juoda vettä tai muuta nestettä aiheuttaa nielun lihaksissa erittäin kivuliaan kouristuksen.

radio /rˈadɪo/ (n)
radiophonia
  radioaaltoja lähettävä ja vastaanottava laite tai laitteisto, jota käytetään viestinnässä ja joukkotiedotuksessa

radioaktiivisuus /rˈadɪoˌaktɪːvɪsuːs/ (n)
radioactivitas
  luonnonilmiö, jossa tiettyjen alkuaineiden atomit hajoavat spontaanisti säteilyä vapauttaen

radioamatööri /rˈadɪˌoamatˌøːrɪ/ (n)
perna
  radioamatööritutkinnon suorittanut henkilö, jonka tarkoituksena on pitää radioyhteyksiä toisten radioamatöörien kanssa

radiologi /rˈadɪˌoloɡɪ/ (n)
radiologistus
  radiologian tuntija, tutkija tai siihen radiologiaan erikoistut lääkäri

radioputki /rˈadɪopˌutkɪ/ (n)
tubus
  elektroniputki, viittaa komponentin käyttämiseen radiovastaanottimissa tai lähettimissä

radiovastaanotin /rˈadɪovˌastaːnotɪn/ (n)
capsella radiophonica
  radiolähetysten vastaanottamiseen käytettävä laite, arkikielessä radio, jossa antennin kautta saatu radiosignaali vahvistetaan ja siitä erotetaan siirretty informaatio, esimerkiksi ääni

radium /rˈadium/ (n)
radium
  maa-alkalimetalleihin kuuluva radioaktiivinen alkuaine, tunnus Ra

rae /rˈae/ (n)
ave
  taivaalta raesateessa satava pala jäätä
granum
  (materiaalitiede) yhden yksittäiskiteen muodostama alue kiteisessä materiaalissa

raha /rˈaha/ (n)
pecunia, aes
  vaihdon väline, jota voi vaihtaa hyödykkeisiin eli palveluihin ja tavaroihin ja jota käytetään arvon ja hinnan mittana

rahallinen /rˈahallɪnen/ (adj)
pecūniārius
  rahataloutta koskeva

rahanpesu /rˈahampˌesu/ (n)
lavatio pecuniae
  rikoksilla hankitun rahan naamiointi laillisista lähteistä saaduksi

rahapaja /rˈahapˌaja/ (n)
menta
  laitos joka lyö kolikoita; nykyään toimenkuvaan kuuluu myös seteleiden painaminen

rahaton /rˈahaton/ (adj)
accendō
  sellainen, jolla ei ole rahaa, vailla rahaa oleva

rahti /rˈahtɪ/ (n)
onus
  korvaus tavaran kuljetuksesta, rahti-, kuljetusmaksu

rahtilaiva /rˈahtɪlˌaiva/ (n)
onerāria
  tavaroiden kuljettamiseen tarkoitettu laiva

raide /rˈaide/ (n)
rallus
  yhden tai kahden kiskon muodostama kokonaisuus, junanrata; monorail t. rautatien kiskopari

raihnainen /rˈaihnainen/ (adj)
decrepitus
  iän tai vaivojen heikentämä tai rappeuttama

railo /rˈailo/ (n)
barāthrum
  jäähän ilmestyvä halkeama

raiskaaja /rˈaiskaːja/ (n)
constuprātor
  henkilö, joka käyttää seksuaalisesti hyväkseen, raiskaa

raiskata /rˈaiskata/ (v)
constuprō
  pakottaa sukupuoliyhdyntään fyysistä väkivaltaa, sen uhkaa tai sillä pelottelua käyttäen

raiskaus /rˈaiskaus/ (n)
illata pudicitiae
  väkisinmakaaminen, sukupuoliyhteys ilman toisen osapuolen tahtoa

raita /rˈaita/ (n)
acta
  pitkänomainen kuvio, juova
orbita
  kanava johon on tallennettu audiosignaali

raitiotie /rˈaitɪotie/ (n)
currus electricus
  kadulle henkilöliikennettä varten rakennettu yleensä sähköistetty rautatien tyyppinen järjestelmä, jolla lyhyin välein kulkee raitiovaunuja

raitiovaunu /rˈaitɪovˌaunu/ (n)
currus electricus
  raitiotietä pitkin kulkeva kaupungin sisäisen tai lähiliikenteen joukkoliikenneväline

raitis /rˈaitɪs/ (adj)
abstēmius
  alkoholijuomia nauttimaton
mustus
  raikas; kirpeä, viileä

raittius /rˈaitːius/ (n)
sobrietas
  raittiina oleminen

raivokohtaus /rˈaivokˌohtaus/ (n)
aptus
  tilanne, jossa henkilö on täynnä raivoa eikä näytä rauhoittuvan lainkaan

raja /rˈaja/ (n)
finis, limes
  se, mihin jokin muu konkreettinen tai kuviteltu asia loppuu, ja mistä toinen alkaa

raja-arvo /rˈajaˈarvo/ (n)
līmen
  rajoituksenomainen arvo, jota ei saisi ylittää tai alittaa

rajallinen /rˈajallɪnen/ (adj)
conclūsus
  rajoitettu, rajalla tai rajoilla varustettu

rajasuutari /rˈajasˌuːtarɪ/ (n)
sūtor
  suutari, joka korjailee rikkinäisiä kenkiä, mutta jonka taidot eivät välttämättä riitä uusien valmistukseen

rajata /rˈajata/ (v)
compescō
  määritellä rajat, joiden sisälle jokin jää
frux
  poistaa valokuvasta ylimääräiset kaistaleet reunoilta, jotta pääkohde tulisi paremmin esille

rajatarkastus /rˈajatˌarkastus/ (n)
adisyón
  maan rajalla suoritettava tarkastus

rajaus /rˈajaus/ (n)
demarcatio
  tarkasteltavan asian rajojen asettaminen laajuuden kaventamiseksi

rajavastuuyhtiö /rˈajavˌastuːˌyhtɪø/ (n)
definitus
  eräissä oikeusjärjestelmissä yhtiömuoto, jossa yhtiömiesten vastuu yrityksen veloista ja muista sitoumuksista on rajattu kiinteään summaan

rajoittaa /rˈajoitːaː/ (v)
cohibeō
  estää tai kieltää tapahtumasta tai tekemästä jotakin liian pitkälle tai laajalle, asettaa rajoitteita
  olla jonkin rajana, muodostaa tai asettaa raja

rajoitus /rˈajoitus/ (n)
terminus
  jotain toimintaa rajoittava asia

rajuilma /rˈajwɪlma/ (n)
procella
  kova myrsky, sade ja ukkonen

rakas /rˈakas/ (adj)
gratus
  sellainen, joka on rakkauden kohteena, erityisen pidetty, monesti myös palvottu

rakastaa /rˈakastaː/ (v)
amo, amare
  pitää paljon; olla syvästi kiintynyt pitkänkin ajan jälkeen

rakastaja /rˈakastˌaja/ (n)
amator
  henkilö, joka rakastaa

rakastajatar /rˈakastˌajatar/ (n)
amatrix
  naispuolinen henkilö, jonka kanssa jklla avioliiton ulkopuolinen suhde

rakastettava /rˈakastˌetːava/ (adj)
comis
  sellainen, josta on helppo pitää; herttainen

rakastettavasti /rˈakastˌetːavˌastɪ/ (adv)
amabiliter
  rakastettavalla tavalla

rakastettu /rˈakastˌetːu/ (adj)
cārus
  rakkauden kohteena oleva tai ollut, rakas

rakastettu /rˈakastˌetːu/ (n)
cārus
  rakkauden kohde, rakas

rakennus /rˈakennus/ (n)
aedificium, aedificatio
  ihmisen tekemä rakennelma, jossa on katto, seinät ja lattia

rakennusmies /rˈakennˌusmies/ (n)
aedificātor
  rakennusalan ammattilainen, joka työskentelee rakennuksella

rakennustyöntekijä /rˈakennˌustyøntˌekɪjæ/ (n)
aedificātor
  myös rakennusmies, rakennusalan ammattilainen, joka työskentelee rakennuksella

rakentaa /rˈakentaː/ (v)
struere
  tehdä rakennus tai rakennelma

rakentaja /rˈakentˌaja/ (n)
aedificātor
  henkilö tai yritys, joka rakentaa

rakentaminen /rˈakentˌamɪnen/ (n)
cōnstructiō
  rakennuksen tai muun rakennuskohteen toteuttaminen

rakkaus /rˈakːaus/ (n)
amor, caritas
  syvän kiintymyksen tunne toista ihmistä tai jotakin asiaa kohtaan
amor
  henkilö johon on rakastuttu, rakkauden kohde

rakkaussuhde /rˈakːaussˌuhde/ (n)
necessitudo
  yleensä ihastumisesta alkava kahden toisilleen henkisesti läheisen ihmisen välinen vuorovaikutteinen suhde

rakko /rˈakːo/ (n)
vesica
  nesteen täyttämä pussimainen sisäelin

rakuuna /rˈakuːna/ (n)
aphrissa
  monivuotinen yrttikasvi, Artemisia dracunculus, jota käytetään kuivattuna mausteena
draco
  jalan taisteleva, mutta hevosella liikkuva sotilas

rampa /rˈampa/ (n)
claudus
  raajavammainen (kyse jaloista)

rangaista /rˈaŋŋaista/ (v)
multō
  aiheuttaa toiselle kielteinen kokemus opetuksenomaisena seurauksena tämän väärästä teosta

rangaistus /rˈaŋŋaistus/ (n)
poena
  seuraamus rikoksesta tai muusta konkreettista kohdetta tai elävää olentoa kohtaan tehdystä rikkomuksesta

rankka /rˈaŋkːa/ (adj)
dificilis
  ankara, kova

rankki /rˈaŋkːɪ/ (n)
gradus
  arvoaste, etuoikeusjärjestys

ranne /rˈanne/ (n)
carpus
  ihmisen kädessä kyynärvarren ja kämmenen välillä sijaitseva kahden nivelen yhdistelmä, joka mahdollistaa kämmenen taivuttamisen

rannekoru /rˈannekˌoru/ (n)
armilla
  ranteeseen tarkoitettu koru, saattaa olla rannerengas

ranneluu /rˈanneluː/ (n)
ossa carpi
  joku ranteen monista luista

rannikko /rˈannɪkːo/ (n)
litus
  meren rantaa lähellä olevat alueet

ranska /rˈanska/ (n)
lingua Francogallica
  romaaninen kieli, jota puhutaan etenkin Ranskassa, Belgiassa, Sveitsissä ja Kanadassa ja useissa Afrikan maissa (kielitunnus: fr)

ranskaksi /rˈanskaksɪ/ (adv)
Gallicus
  ranskan kielellä, ranskan kielelle

ranskalainen /rˈanskalˌainen/ (adj)
Gallicus
  Ranskasta peräisin oleva tai Ranskaan liittyvä

ranskalainen /rˈanskalˌainen/ (n)
Francus
  pysyvästi Ranskassa asuva henkilö

ranskalainen suudelma /rˈanskalˌainen sˈuːdelma/ (n)
bāsium linguae
  romanttista tai seksuaalista mielihyvää tuottava ele, jossa kaksi ihmistä koskettelee toistensa kieliä ja suuontelon sisäosia

ranskalaiset perunat /rˈanskalˌaiset pˈerunat/ (n)
papa
  rasvassa uppopaistettuista perunasuikaleista koostuva ruokalaji

ranskankielinen /rˈanskaŋkˌielɪnen/ (adj)
Francophona
  ranskan kieltä äidinkielenään puhuva tai muuten hyvin osaava

ranskanpaisti /rˈanskampˌaistɪ/ (n)
lumbus
  (keittiö) naudan selkäpaisti

ranta /rˈanta/ (n)
litus, ora
  vesistön ja maan raja-alue

rantapenger /rˈantapˌeŋŋer/ (n)
rīpa
  aaltojen kulutustyön aiheuttama rantamuodostelma, jossa erotetaan jyrkkä törmä, osittain veden peitossa oleva pengertasanne ja törmästä irtautuneiden maa-ainesten muodostama jyrkänparras

rantautua /rˈantautˌua/ (v)
acta
  tulla rantaan

raottaa /rˈaotːaː/ (v)
rīma
  avata hieman, avata raolleen

rapata /rˈapata/ (v)
tectōrium
  päällystää laastilla esim. seinää

rapautua /rˈapautˌua/ (v)
caelum
  kulua eroosion vaikutuksesta

raportoida /rˈaportˌoida/ (v)
auditio
  tehdä selkeäksi, kertoa tapahtuneesta, tehdä raportti

raportti /rˈaportːɪ/ (n)
auditio
  asiateksti, joka tiedottaa jostakin asiasta, tiedotus, selonteko, tilannekatsaus

rappaaja /rˈapːaːja/ (n)
tector
  rakennusalan ammattilainen, jonka toimenkuvaan kuuluu erityisesti rappaaminen

rappauslaasti /rˈapːauslˌaːstɪ/ (n)
tectōrium
  rappaamiseen käytettävä laasti

rapsuttaa /rˈapsutːaː/ (v)
scabō
  hangata ihoa sormenpäillä tottaen mielihyvää rapsutettavalle

rapu /rˈapu/ (n)
cancer
  jonkin rapuihin kuuluva, vedessä elävä äyriäisten heimon kymmenjalkaisten lahkoon kuuluva äyriäinen. Ravuilla on kookkaat sakset ja kitiinikuori.

rasia /rˈasɪa/ (n)
capsa
  pieni laatikko

rasismi /rˈasɪsmɪ/ (n)
elatio phyletica discriminatrix
  ihmisten erottelu tai poissulkeminen rodun, ihonvärin, syntyperän tai kansallisen tai etnisen alkuperän perusteella; ihmisrotujen tasa-arvon kiistäjä; oman rodun suosiminen tai sen kannattaminen ja edistäminen että jotkut rodut ovat arvokkaampia kuin toiset

raskaana /rˈaskaːna/ (adv)
praegnans
  (naisesta) tilassa, jossa kohdussa kehittyy parhaillaan sikiöstä jälkeläinen

raskaana oleva /rˈaskaːna ˈoleva/ (adj)
gravidus
  gravidi, henkilöstä, jonka kohdussa on kehittymässä lapsi

raskas /rˈaskas/ (adj)
gravis
  painava, suuri massaltaan, normaalia painavampi

raskaudenehkäisy /rˈaskaudenˌehkæisy/ (n)
contraconceptio
  ovulaation estäminen

raskaudenkeskeytys /rˈaskaudˌeŋkeskˌeytys/ (n)
abagmentum
  abortti; hedelmöittyneen ja kiinnittyneen munasolun tai sikiön tuhoaminen

raskaus /rˈaskaus/ (n)
graviditas
  raskaana oleminen, vauvan odottaminen, raskaustila

raskausaika /rˈaskausˌaika/ (n)
graviditās
  ihmisellä noin yhdeksän kuukautta vauvan odottamista hedelmöityksen ja synnytyksen välillä; odotusaika

raspi /rˈaspɪ/ (n)
grosa
  karkea viila

rastas /rˈastas/ (n)
turdus
  jokin heimon Turdidae varpuslinnuista

rasti /rˈastɪ/ (n)
crux
  vinoristi

rasva /rˈasva/ (n)
adeps, arvina
  eläimen ihonalainen rasvakudos

rata /rˈata/ (n)
orbita
  tietty kulkureitti
via
  reitti, jota pitkin kuljetaan kilpaillessa nopeuslajeissa

ratapölkky /rˈatapˌølkːy/ (n)
limen
  rautatien pohjalle asetettu vaakasuora pölkky, johon kiskot kiinnitetään

rationaaliluku /rˈatɪonˌaːlɪlˌuku/ (n)
numerus rationalis
  luku, joka voidaan kirjoittaa kahden kokonaisluvun osamääränä eli murtolukuna

ratkaista /rˈatkaista/ (v)
dĭrĭmĕre
  löytää ratkaisu pulmaan

ratkaisu /rˈatkaisu/ (n)
clāvis
  oikea vastaus tai vastaus ongelmaan
decisio
  riidan saaminen selvitetyksi tai tuomioistuimen päätös

ratsastaa /rˈatsastaː/ (v)
equitare
  kulkea eläimen, usein hevosen selässä, ohjastaa ratsua sen selässä istuen
caballico
  käyttää toisen saavutuksia, mainetta tms. omaksi edukseen

ratsastaja /rˈatsastˌaja/ (n)
rector
  hevosen selässä ratsain liikkuva henkilö

ratsastava /rˈatsastˌava/ (adj)
eques
  sellainen, joka ratsastaa parhaillaan tai toisinaan

ratsastus /rˈatsastus/ (n)
equitatio
  liikkuminen ratsulla istuen sen selässä ja ohjastaen, myös urheilumuotona

ratsu /rˈatsu/ (n)
eques
  hevosenpään muotoinen nappula ♞, ♘

ratsuhevonen /rˈatsuhˌevonen/ (n)
ascendō
  ratsuna toimiva, ratsastamiseen käytettävä hevonen

ratsumies /rˈatsumies/ (n)
eques
  ratsuväen sotilas

ratsuväki /rˈatsuvˌækɪ/ (n)
equitatus
  sotajoukko joka liikkuu ratsain hevosella

rattaat /rˈatːaːt/ (n)
iumentum
  kärryt, vaunut

raudoittaa /rˈaudoitːaː/ (v)
corrōborō
  lisätä betoniin (esim. rakennuksen perustuksiin) raudoitteita

rauha /rˈauha/ (n)
pax
  häiriötön olotila
  riidaton olotila
  sodaton tila

rauhallinen /rˈauhallɪnen/ (adj)
tranquillus
  tyyni, hermoilematon

rauhaton /rˈauhaton/ (adj)
implacidus
  sellainen, joka ei saa rauhaa
  sellainen, jossa ei saa rauhaa, jossa ei ole rauhallista

rauhattomuus /rˈauhatːomuːs/ (n)
inquiētūdō
  se, että on rauhaton

rauhoitus /rˈauhoitus/ (n)
mūnīmen
  lainmääräykset luonnonsuojelusta, kalavesien ja riistan hoitamisesta sekä omaisuuden hävittämisestä

rauma /rˈauma/ (n)
via
  virtaava, talvisinkin sula salmi

rausku /rˈausku/ (n)
raia
  lähellä pohjaa elävä ja pohjaliejussa maaten saalista vaaniva rustokala, jolla on litteä ruumis ja silmät "selkäpuolella"

rauta /rˈauta/ (n)
ferrum
  siirtymämetalleihin kuuluva alkuaine; kemiallinen merkki Fe

rautainen /rˈautainen/ (adj)
ferreus
  raudasta valmistettu, rauta-

rautakausi /rˈautakˌausɪ/ (n)
etas ferrum
  esihistoriallinen kausi, jolloin rauta otettiin yleiseen käyttöön työkalujen, aseiden ja muiden tarve-esineiden valmistuksessa

rautatammi /rˈautatˌammɪ/ (n)
īlex
  eteläisessä Euroopassa kasvava tammilajike (Quercus ilex), jonka terhoja käytetään sian ruoaksi ja myös ihmisravinnoksi

rautatie /rˈautatie/ (n)
ferrivia
  rautatieliikenteen ja muun kiskoliikenteen käyttöön kiskoista rakennettu raidetie; raideliikenneväylä kaikkine siihen kuuluvine raiteineen, laitteineen ja järjestelmineen

rautatieasema /rˈautatˌieasˌema/ (n)
statio ferriviaria
  henkilö- ja tavaraliikenteen hoitamiseen tarkoitettu rautatieliikennepaikka, jossa junat pysähtyvät

rautatiet /rˈautatiet/ (n)
ferrivia
  raideliikennettä ja usein myös sen oheistoimintoja hoitava organisaatio

rautatievaunu /rˈautatˌievaunu/ (n)
carrus
  junanvaunu; kuljetus- ja liikennöintiväline rautateillä; vaunu, joista juna koostetaan liittämällä niitä peräkkäin toisiinsa ja veturiin

rautias /rˈautɪas/ (adj)
castanea
  hevosesta, jonka peitinkarva on ruskea ja jouhet samanväriset tai peitinkarvaa vaaleammat

ravata /rˈavata/ (v)
succussare
  (hevosurheilu, ym.) juosta ravia
lustrum
  juoksennella; käydä jossain häiritsevän usein, rampata

ravinto /rˈavɪnto/ (n)
alimentum
  ravintoaine energian lähteenä

ravintola /rˈavɪntˌola/ (n)
gānea
  valmiin paikalla nautittavan ruoan, virvokkeiden ja juoma-annosten, usein myös alkoholin, tarjoamiseen erikoistunut ravitsemusliike

ravirata /rˈavɪrˌata/ (n)
curriculum
  raviajoa ja -kilpailuja varten kunnostettu rata

ravita /rˈavɪta/ (v)
alere
  antaa ravintoa, tyydyttää ravinnontarve

ravustaa /rˈavustaː/ (v)
cancer
  pyydystää rapuja

reaalinen /rˈeaːlɪnen/ (adj)
naturalis
  reaalilukuarvoinen

realisoida /rˈealɪsˌoida/ (v)
efficio
  muuttaa omaisuus rahaksi esim. myymällä se

realistinen /rˈealˌistɪnen/ (adj)
vērīsimilis
  todenmukainen

realiteetti /rˈealɪtˌeːtːɪ/ (n)
realitas
  tosiasia, fakta

reetialainen /rˈeːtɪalˌainen/ (adj)
Raeticus
  Raetiaan liittyvä

reetialainen /rˈeːtɪalˌainen/ (n)
Raeti
  Keski-Euroopassa sijainneen Rooman provinssin Raetian asukas

reformaattori /rˈeformˌaːtːorɪ/ (n)
reformātor
  uskonpuhdistaja

reformi /rˈeformɪ/ (n)
ēmendō
  suunnitelmallinen ja laillisin keinoin toimeenpantu uudistus

rehellisyys /rˈehellɪsyːs/ (n)
honestas
  valheita välttävä luonteenomaisuus

rehennellä /rˈehennellæ/ (v)
glorior
  tuoda esille omia positiivisia asioita kohottaakseen sosiaalista asemaansa

rehentely /rˈehentˌely/ (n)
iactantia
  rehenteleminen

rehevä /rˈehevæ/ (adj)
pinguis
  naisesta: muodokas, isorintainen ja lanteikas, uhkea; ihmisestä: pullea, pulska

rehtori /rˈehtorɪ/ (n)
dominus negōtiī
  oppilaitoksen johtajasta käytetty nimitys alakoulusta yliopistoon

rehu /rˈehu/ (n)
cibus
  eläinten, erityisesti karjan ravinto

rehustaa /rˈehustaː/ (v)
cibus
  ruokkia rehulla

reikä /rˈeikæ/ (n)
apertūra
  kappaleen läpi menevä lyhyehkö aukko
  hammasmädän eli karieksen aiheuttama vaurio hampaassa

reilu /rˈeilu/ (adj)
iustus
  rehti, vilpitön
generōsus
  runsas

reiluus /rˈeiluːs/ (n)
pulchritūdō
  se, että on reilu

reisi /rˈeisɪ/ (n)
femur
  lonkan ja polven välinen jalan yläosa

reisiluu /rˈeisɪluː/ (n)
os femoris
  lonkkanivelen ja polvinivelen välissä sijaitseva, ihmiskehon pisin luu (lat. os femoris)

reissu /rˈeissu/ (n)
iter
  matka

reitti /rˈeitːɪ/ (n)
iter
  se, mitä pitkin jokin kulkee tai on kulkenut

reivata /rˈeivata/ (v)
ālūcinor
  osallistua reiveihin, tanssia reiveissä

reklamaatio /rˈeklamˌaːtɪo/ (n)
querēla
  hyödykkeen virheellisyyden ilmoittaminen ja korvauksen vaatiminen; valitus, takaisin vaatiminen

rekrytoida /rˈekrytˌoida/ (v)
tiro
  hankkia väkeä osalliseksi toimintaan

rekvisiitta /rˈekvɪsˌiːtːa/ (n)
vīcus
  (teatteri) näytelmässä, lähinnä lavastuksessa tarvittavat tavarat ja esineet

rekyyli /rˈekyːlɪ/ (n)
recellō
  ampuma-aseen laukaistaessa ampujaa kohti suuntama voima

relatiivinen /rˈelatˌiːvɪnen/ (adj)
relativus
  suhteellinen

reliabiliteetti /rˈelɪˌabɪlɪtˌeːtːɪ/ (n)
firmitas
  mittarin tai menetelmän luotettavuus; se, että ei saada sattumanvaraisia tuloksia, vaan saadaan johdonmukaisia tuloksia

reliefi /rˈeliefɪ/ (n)
aberrātiō
  (kuvataide) korkokuva

reliikki /rˈelɪːkːɪ/ (n)
memoria
  pyhäinjäännös

remontti /rˈemontːɪ/ (n)
renovātiō
  korjaustyö

rengas /rˈeŋŋas/ (n)
anulus
  ympyrän muotoinen, keskeltä avoin esine
  planeetan ympärille irtomateriasta muodostunut ohut kiekko
cummis
  ajoneuvon pyörän kumiosa
ānulus
  algebrallinen joukko, jolla on yhteenlasku- ja kertolaskuoperaatiot. Rengas on ryhmä yhteenlaskun suhteen ja monoidi kertolaskun suhteen.

renium /rˈenium/ (n)
rhenium
  eräs alkuaine

renki /rˈeŋkɪ/ (n)
operarius rusticus
  maatalon vakituinen miespuolinen työntekijä agraarikaudella

rento /rˈento/ (adj)
remissus
  huoleton, leppoisa, ei hermostu helposti

rentoutua /rˈentoutˌua/ (v)
relaxō
  saattaa itsensä rentoon olotilaan

repiä /rˈepɪæ/ (v)
lacerare
  rikkoa useaan osaan (yl. jotain osittain pehmeää)

reppu /rˈepːu/ (n)
pannus
  selässä kannettava pussi, jossa on olkapäiden yli kulkevat hihnat

resensio /rˈesensˌio/ (n)
recensio
  kirjallinen arvostelu

resepti /rˈeseptɪ/ (n)
praeceptum
  lääkemääräys; lääkärin määräys potilaalle annettavista lääkkeistä

reservi /rˈeservɪ/ (n)
subsidiāriī
  jotain käyttöä varten varattu resurssi

resiprookkipronomini /rˈesɪprˌoːkːɪprˌonomˌinɪ/ (n)
pronomen reciprocum
  vastavuoroisuutta ilmaiseva pronomini, esimerkiksi toinen toisemme

resistanssi /rˈesɪstˌanssɪ/ (n)
resistantia
  sähköinen vastus, sähkövastus; suure, joka kuvaa johtimen sähkövirran kulun vastustamiskykyä (tunnus R, yksikkö ohmi (Ω))

resitaatio /rˈesɪtˌaːtɪo/ (n)
recitatio
  resitoimalla lukeminen, resitointi

resitoida /rˈesɪtˌoida/ (v)
recitō
  lukea ääneen laulaen (runoa tms.)

resoluutio /rˈesolˌuːtɪo/ (n)
scītum
  kuvan tarkkuus eli erottelukyky, pituusyksikköä kohden olevien pikselien lukumäärä

retiisi /rˈetɪːsɪ/ (n)
raphanum
  ristikukkaisten heimoon kuuluva kasvi (Raphanus sativus var. sativus), joka on eräs maailman vanhimmista viljelykasveista. Sen kirpeä alkeisvarsi on yleensä päältä punainen ja sisältä valkoinen

retki /rˈetkɪ/ (n)
iter
  ulkoilmassa ilman ajoneuvoa tehtävä matka

retoriikka /rˈetorˌiːkːa/ (n)
ars rhetorica
  puhetaito; puhetaito-oppi

retorinen /rˈetorɪnen/ (adj)
Ars rhetorica
  puhetaidollinen, retoriikkaan kuuluva

retriitti /rˈetrɪːtːɪ/ (n)
pedem referre
  vetäytymistä arkielämästä ja hiljentymistä esimerkiksi hengellisistä syistä tai stressin välttämiseksi

reumatologia /rˈeumatˌoloɡˌia/ (n)
rheumatologia
  lääketieteen haara joka on erikoistunut niveltulehdukseen ja muihin nivelten ongelmiin

reuna /rˈeuna/ (n)
margō
  kohta, jossa jokin päättyy ja toinen alkaa

reunakiveys /rˈeunakɪveys/ (n)
crepīdō
  kadun tai jalkakäytävän reunan kiveys, yleensä betonisista tai graniittisista reunakivistä tehty

revetä /rˈevetæ/ (v)
lacerare
  mennä rikki tietyllä tavalla (esim. kankaasta)

revontulet /rˈevontulet/ (n)
aurora australis
  ilmakehän ilmiö, jossa Auringosta lähteneet varatut hiukkaset aiheuttavat napapiirien läheisyydessä aaltoilevan valoilmiön

ribonukleiinihappo /rˈibonˌukleˌiːnɪhˌapːo/ (n)
acidum ribonucleicum
  nukleiinihappo, jonka päätehtävänä elävässä solussa on valkuaissynteesin ohjaaminen. Ribonukleiinihappon lyhenne on RNA.

ribosomi /rˈibosˌomɪ/ (n)
ribosoma
  soluelin, jossa proteiinisynteesi tapahtuu

riehakas /rˈiehakas/ (adj)
raucus
  hillitön, riemukas, raju

riekko /rˈiekːo/ (n)
Lagopus lagopus
  yleisesti Lapin lintuna pidetty metsäkanalintu, jota esiintyy koko Suomessa (Lagopus lagopus)

riemu /rˈiemu/ (n)
ēlātiō
  suuri ilo

riemuita /rˈiemwɪta/ (v)
gaudeō
  tuntea tai osoittaa voimakasta iloa

rihma /rˈihma/ (n)
fīlum
  yksinkertainen ohut säie

riidellä /rˈiːdellæ/ (v)
iurgō
  väitellä raivokkaasti, tapella

riikinkukko /rˈiːkɪŋkˌukːo/ (n)
pavo
  luonnonvaraisena Etelä-Aasiassa tavattava suurikokoinen kanalintu (), joka tunnetaan uroksen koristeellisista pyrstösulista

riimi /rˈiːmɪ/ (n)
homoeoteleuton
  runon loppusointu

riimu /rˈiːmu/ (n)
runa
  riimukirjain
capistrum
  juova, naarmu, viilto, raaputus (josta "riimun" merkitys "riimukirjain" eli "raaputettu kirjain")

riimukirjain /rˈiːmukˌirjain/ (n)
runa
  riimukirjoituksen kirjain

riippua /rˈiːpːua/ (v)
nītor
  määräytyä jonkin tekijän mukaan
pendeō
  (asennosta tai asemasta) olla riipuksissa; roikkua

riippumatto /rˈiːpːumˌatːo/ (n)
lectulus pensilis
  tekstiiverkosta tai kankaasta tehty kahden pidikkeen väliin ripustettu makuualusta

riippuminen /rˈiːpːumɪnen/ (n)
pendulus
  riippua-verbistä muodostettu teonnimi

riippuvainen /rˈiːpːuvˌainen/ (n)
dependens
  jostain seikasta, asiasta tai aineesta riippuvainen henkilö

riippuvuus /rˈiːpːuvuːs/ (n)
consortium
  pakonomainen tarve harjoittaa jotakin toimintoa tai kokea tietynlainen tunnetila; addiktio

riisi /rˈiːsɪ/ (n)
oryza
  riisien heinäkasvisuvun (Oryza) luonnonvaraisten tai syötäväksi viljeltyjen lajien yleisnimi; riisi on trooppisilla ja subtrooppisilla seuduilla viljelty maapallon tärkein viljalaji

riista /rˈiːsta/ (n)
lūdus
  luonnonvaraisina elävät nisäkkäät tai linnut, joita käytetään saaliseläiminä ja metsästetään ruoaksi tai turkisten vuoksi

riistanmakuinen /rˈiːstanmˌakwɪnen/ (adj)
lūdus
  (keittiö) sellainen, jonka maku on peräisin riistasta.

riisua /rˈiːsua/ (v)
exuō
  ottaa itseltään tai toiselta pois päältä vaate tms.

riita /rˈiːta/ (n)
iurgium
  tavallisesti mielipide-eron aiheuttama sanasota, johtaa joskus tappeluihin

riitti /rˈiːtːɪ/ (n)
caerimōnia
  liturginen toimitus tai seremonia; palvontameno

riittävästi /rˈiːtːævˌæstɪ/ (adv)
sufficienter
  riittävällä tavalla; tarpeeksi

riittää /rˈiːtːæː/ (v)
-nam
  tyydyttää tarpeet, olla tarpeeksi

riivata /rˈiːvata/ (v)
habeō
  aiheuttaa demoninen possessio

riiviö /rˈiːvɪø/ (n)
furcifer
  pahankurisesta kakarasta käytetty nimitys

rikas /rˈikas/ (adj)
dives
  sellainen, jolla on hallussaan runsaasti omaisuutta

rikastua /rˈikastˌua/ (v)
dives
  tulla rikkaaksi, vaurastua merkittävästi
dītō
  erottua luonnon geologisissa prosesseissa mineraaliesiintymäksi tsm.

rikastuttaa /rˈikastˌutːaː/ (v)
dītō
  tehdä rikkaammaksi; saada rikastumaan

rikkaruoho /rˈikːarˌuoho/ (n)
runcō
  rikkakasvi

rikki /rˈikːɪ/ (n)
sulphur, sulfur
  epämetalleihin kuuluva yleinen, mauton ja hajuton, väriltään keltainen alkuaine. Rikin kemiallinen merkki on S.

rikkihappo /rˈikːɪhˌapːo/ (n)
acidum sulphuricum
  H₂SO₄, vahva happo, joka liuottaa epäjaloja metalleja

rikkinäinen /rˈikːɪnˌæinen/ (adj)
fractus
  rikki mennyt, rikki oleva, rikkoutunut, rikottu

rikkoa /rˈikːoa/ (v)
violō
  tehdä rikkinäiseksi, särkeä, panna palasiksi
  toimia noudattamatta sääntöjä tai lupausta
  vaihtaa seteli pienemmiksi rahoiksi
  poistaa rikat, perata

rikkoontua /rˈikːoːntˌua/ (v)
cōnfringō
  mennä rikki, hajota

rikkoutua /rˈikːoutˌua/ (v)
cōnfringō
  mennä rikki itsekseen

rikkuri /rˈikːurɪ/ (n)
crusta
  henkilö, joka ei osallistu lakkoon muiden osallistuessa; lakonrikkoja

rikollinen /rˈikollɪnen/ (adj)
scelestus
  lainvastainen

rikollinen /rˈikollɪnen/ (n)
scelestus
  henkilö, joka ei noudata lakia, lainrikkoja, rikokseen syyllistynyt

rikollisuus /rˈikollɪsuːs/ (n)
facinus
  rikolliset teot, rikosten määrä (yhteiskunnallisena ilmiönä)

rikos /rˈikos/ (n)
scelus, facinus
  laissa rangaistavaksi säädetty teko tai laiminlyönti

rikosoikeudellinen /rˈikosˌoikeudˌellɪnen/ (adj)
scelestus
  rikosoikeuteen kuuluva, sisältyvä tai liittyvä

rima /rˈima/ (n)
caupōna
  lautaa kapeampi ohut puulista

rinnastaa /rˈinnastaː/ (v)
comparare
  pitää vertailukelpoisena tai samanarvoisena jnk kanssa

rinne /rˈinne/ (n)
clīvus
  kalteva tai viettävä maa; maa-alue kukkulan ja laakson välillä.

rinta /rˈinta/ (n)
pectus, mamma
  ihmisen yläruumiin etuosa
mamma
  ihmisen yläruumiin etuosassa oleva ruumiinosa, joka sisältää maitorauhasen, rasvakudosta ja nännin (usein monikossa rinnat tarkoittaen molempia rintoja)

rintakehä /rˈintakˌehæ/ (n)
thorax
  kylkiluiden, rintanikamien ja rintalastan tukema alue selkärankaisen ruumiissa

rintalasta /rˈintalˌasta/ (n)
sternum
  keskellä rintakehää sijaitseva pitkä ja litteä luu, johon kylkiluut kiinnittyvät kylkirustojen välityksellä

rintaliivit /rˈintalˌiːvɪt/ (n)
strophium
  naisten alusvaate, joissa on kaksi kuppia, jotka peittävät ja samalla tukevat rintoja

rintama /rˈintama/ (n)
frons
  sotajoukkojen muodostelma puolustuksen tai hyökkäyksen etuosassa, tavallisesti valtion rajalla ja historiallisesti siellä missä sijaitsevat juoksuhaudat

rintamakarkuri /rˈintamakˌarkurɪ/ (n)
dēsertor
  sotilas, joka pakeni rintamalta sodan aikana

rintaneula /rˈintanˌeula/ (n)
fībula
  naisten vaatteen rintamukseen kiinnitettävä koru

rintava /rˈintava/ (adj)
mammōsus
  isorintainen (lähinnä naisesta, jolla kookkaat rinnat)

ripa /rˈipa/ (n)
ansa ostii
  kahva, kädensija
costa
  ohut ja litteä lämpöä hyvin johtava liuska

ripeä /rˈipeæ/ (adj)
callidus
  nopea, vauhdikas

rippi /rˈipːɪ/ (n)
scripta
  syntien tunnustus papille, katumus ja synninpäästö kristillisissä kirkoissa

ripsi /rˈipsɪ/ (n)
cilia
  (yleensä monikossa) silmäripsen kärjessä kasvava karva

ripuli /rˈipulɪ/ (n)
alvei profluvium
  oire, jossa potilaan uloste on vetistä ja ulostustarve lisääntyy

ripustaa /rˈipustaː/ (v)
pendō
  laittaa roikkumaan

riskeerata /rˈiskeːrˌata/ (v)
audeo
  ottaa riskiä; joutua tai jättää riskille alttiiksi

riski /rˈiskɪ/ (adj)
anomalus
  roteva, voimakas (henkilöstä)
crassus
  isokokoinen, vahva

riski /rˈiskɪ/ (n)
alea
  negatiivisen tapahtuman ja tämän toteutumisen uhka ja sen toteutumisen todennäköisyys (esim. onnettomuuden tai sairauden)

ristetä /rˈistetæ/ (v)
differō
  olla erilaisia, tavoitella erilaisia tai päinvastaisia asioita

risteys /rˈisteys/ (n)
travectio
  kohta, jossa kaksi reittiä tai useampi risteävät

risteyttää /rˈisteytːæː/ (v)
Crux
  saattaa lisääntymään keskenään kaksi perimältään erilaista yksilöä

risti /rˈistɪ/ (n)
crux
  muodostelma, jossa kaksi osaa kulkevat toistensa poikki
  ristikkäisistä osista muodostuva kristinuskon symboli

ristiinnaulita /rˈistɪːnnˌaulɪta/ (v)
crucifīgō
  teloittaa kiinnittämällä ristiin nauloin

ristikkomerkki /rˈistɪkːomˌerkːɪ/ (n)
minūtal
  #: symboli, jota käytetään tekniikassa useisiin eri tarkoituksiin; amerikanenglannissa numeron edessä numeron merkkinä ja numeron jälkeen naulan (l. paunan) merkkinä

ristiluu /rˈistɪluː/ (n)
os sacrum
  ihmisen lantion osa, joka on muodostunut viiden ristinikaman yhteenluutumana ()

ristiriita /rˈistɪrˌiːta/ (n)
oblocutio
  kahden asian välillä oleva ero, jota ei saisi olla ja poliisit puuttuvat asiaan
conflictus
  osapuolten välillä vallitseva, aistimusten, kokemusten, näkemysten, vakaumusten tms. erilaisuudesta tai merkittävästä poikkeamisesta tila

risuaita /rˈisuˌaita/ (n)
minūtal
  (tietotekniikka ym.) #, ristikkomerkki, ruutu

ritari /rˈitarɪ/ (n)
eques
  aateliin kuuluva keskiaikainen raskas ratsumies
  jonkin ritarikunnan ritarin arvon saanut henkilö

ritarikunta /rˈitarɪkˌunta/ (n)
ordo militaris
  sotilaallinen järjestö, jonka jäsenet antoivat munkkilupauksen ja vaalivat kristityn ritarin ihannetta, jossa yhdistyivät sotilaallinen urheus ja hurskaus

ritsa /rˈitsa/ (n)
fustibalus
  ase tai lelu, jolla laukaistaan pikkukiviä kuminauhaa venyttämällä

rituaali /rˈituˌaːlɪ/ (n)
caerimōnia
  tietty tapa, jolla uskonnollinen meno suoritetaan
  muu samanlaisena tehtävä sarja toimintoja

riuku /rˈiuku/ (n)
regula
  (metsätalous) solakka, läpimitaltaan noin 4—12 cm karsittu, kuorittu tai kuorimaton puu; salko

riutta /rˈiutːa/ (n)
claustrum
  saaren tai laguunin ympärillä olevista koralleista koostuva rengasmainen alue

rivi /rˈivɪ/ (n)
seriēs
  muoto, jossa on edestä katsottuna monta asiaa vierekkäin
  sulkeisjärjestyksen muoto, jossa henkilöt ja ajoneuvot ovat rinnakkain
linea
  tekstiä varten rivivälein varattu tyhjä tai tekstiä sisältävä vaakasuora kaistale, tekstirivi
gradus
  šakkilaudan vaakarivit valkean pelaajan puolelta mustan suuntaan lueteltuna nimetään numeroilla 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7 ja 8

rivistö /rˈivɪstø/ (n)
columna
  sotilas- tai ajoneuvorivien muodostama kokonaisuus

rivo /rˈivo/ (adj)
obscenus
  säädytön, alatyylinen

robotiikka /rˈobotˌiːkːa/ (n)
ars robotica
  robottien tutkimus, rakentaminen ja hyödyntäminen

robotti /rˈobotːɪ/ (n)
robotum
  itsetoiminen sähkömekaaninen kone

robusti /rˈobustɪ/ (adj)
rōbustus
  vankkarakenteinen, roteva, vanttera, jykevä, kestävä

rodium /rˈodium/ (n)
rhodium
  eräs alkuaine

rohjeta /rˈohjeta/ (v)
audeo
  olla tarpeeksi rohkea tekemään jotakin, uskaltaa

rohkaista /rˈohkaista/ (v)
hortor
  puhua tai muuten viestiä pelokkaalle niin, että tämä uskaltaa/uskaltautuu tekemään jotakin

rohkea /rˈohkea/ (adj)
audax
  henkilö tai eläin, joka tekee jonkun asian pelostaan huolimatta

rohkeus /rˈohkeus/ (n)
mīlitia
  uskallus, pelottomuus tehdä asioita

roisisti /rˈoisɪstɪ/ (adv)
barbare#Latina
  roisilla tavalla

roisto /rˈoisto/ (n)
agolum
  rikollinen

romaani /rˈomaːnɪ/ (n)
fabula
  laaja proosamuotoinen, usein fiktiivinen kirjallinen teos

romahtaa /rˈomahtaː/ (v)
ruō
  sortua, hajota painovoiman vaikutuksesta

romani /rˈomanɪ/ (n)
Roma
  Suomen romanikieli (kielitunnus: rmf), puhujia Suomessa ja Ruotsissa

rommi /rˈommɪ/ (n)
rhomium
  sokeriruo'osta käyttämällä ja tislaamalla valmistettu väkevä alkoholijuoma

romu /rˈomu/ (n)
frustum
  erityisesti metallista koostuva jäte

rooli /rˈoːlɪ/ (n)
album
  jonkun henkilön esittämä osa esityksessä, näytelmässä tai elokuvassa

roolipeli /rˈoːlɪpˌelɪ/ (n)
ludus personarum
  peli, jossa pelaajat pelaavat kuvitteellisen henkilön roolia

roomalainen /rˈoːmalˌainen/ (adj)
Romanus
  Roomasta peräisin oleva tai Roomaan liittyvä

roomankumina /rˈoːmaŋkˌumɪna/ (n)
cumīnum
  eräs sarjakukkaiskasvien heimoon kuuluva laji () tai sen yksilö

roosa /rˈoːsa/ (n)
roseus
  (väri) ruusunpunainen; vaalea ruusunpunainen

roska /rˈoska/ (n)
quisquiliae
  kiinteää yksityiselämän jätettä, lähinnä kotitalousjätettä, lukuun ottamatta biojätettä ja ongelmajätettä

roskakori /rˈoskakˌorɪ/ (n)
calathus
  kori paperiroskaa varten

roskakuilu /rˈoskakwˌilu/ (n)
disturbātiō
  rakennustyömaalla käytettävä jätelavalle viettävä putki, jota pitkin purkujätteet putoavat kerrostalon ikkunalta hallitusti maan tasoon

rosvous /rˈosvous/ (n)
latrocinium
  rosvoaminen, ryöstö

rotta /rˈotːa/ (n)
mus, rattus
  mikä tahansa rottien sukuun () kuuluva rottaeläinten laji tai sellaisen yksilö

rotu /rˈotu/ (n)
gens
  maantieteellisesti rajoittunut ihmisjoukko, joka jakaa keskenään toisista erottavia ominaisuuksia (ei ole olemassa yksiselitteistä luonnontieteellistä määritelmää)

rouva /rˈouva/ (n)
domina
  naimisissa oleva tai ollut nainen, kuten eronnut tai leski. Lyhenne rva.

rovasti /rˈovastɪ/ (n)
parochus
  seurakunnan johtava pappi lähinnä Saksassa ja Pohjoismaissa; Suomen evankelis-luterilaisessa ansioituneelle papille myönnettävä arvonimi

rubidium /rˈubɪdium/ (n)
rubidium
  alkalimetalleihin lukeutuva alkuaine, kemiallinen merkki Rb

rubriikki /rˈubrɪːkːɪ/ (n)
rubrica
  otsikko, etenkin punaisella kirjoitettu käsin kopioidussa käsikirjoituksessa

ruho /rˈuho/ (n)
corpus
  tapetun, yl. ruoaksi tarkoitetun suolistetun eläimen ruumis raajoineen

ruhonosa /rˈuhonˌosa/ (n)
curto
  teuraseläimestä leikattuja nimettyjä osia

ruhtinas /rˈuhtɪnas/ (n)
princeps
  ruhtinaskunnan hallitsija tai perinnöllisen ruhtinaan arvon perinyt henkilö

ruhtinaskunta /rˈuhtɪnˌaskunta/ (n)
prīncipālitās
  valtio tai valtakunta, jonka päämies on ruhtinas

ruis /rwˈis/ (n)
secale
  leipäruis, viljakasvi ()

ruisku /rwˈisku/ (n)
ēiaculor
  letku tai putki, jolla painetta apuna käyttäen siirretään nestemäisessä tilassa olevaa ainetta haluttuun kohteeseen

rukki /rˈukːɪ/ (n)
fusus
  laite, jolla karstatusta lampaanvillasta on kehrätty villalankaa

rukoilija /rˈukoilˌija/ (n)
precatio
  henkilö, joka rukoilee

rukoilla /rˈukoilla/ (v)
orare
  lukea rukous, kiittää Jumalaa tai pyytää apua häneltä

rukous /rˈukous/ (n)
precatio
  rukoileminen
carmen, precatio
  rukoilemisen toteuttamiseksi luettava määrämuotoinen teksti tai suoritettava muu toimenpide

rulettaa /rˈuletːaː/ (v)
regimen
  olla erinomainen, erityisen hyvä tai paras

rulla /rˈulla/ (n)
volūmen
  akselinsa ympäri pyörivä lieriömäinen osa

rullalauta /rˈullalˌauta/ (n)
tabula subrotata
  rullalautailun harrastajien käyttämä lauta, jossa on neljä rengasta

ruma /rˈuma/ (adj)
turpis, foedus
  sellainen, joka kuulostaa tai näyttää vastenmieliseltä; koetaan ilkeäksi tai vastenmieliseksi; pahan kuuloinen, pahan näköinen

rumba /rˈumba/ (n)
rumba
  Kuubasta peräisin olevaa paritanssi ja siihen liittyvä hidastempoinen musiikki

rumentaa /rˈumentaː/ (v)
dēformāre
  tehdä rumemmaksi

rumpu /rˈumpu/ (n)
tympanum
  rummuttamalla soitettava lyömäsoitin

rumuus /rˈumuːs/ (n)
dēfōrmitās
  se, että on ruma

runko /rˈuŋko/ (n)
caudex
  puun varsiosa

runkokunta /rˈuŋkokˌunta/ (n)
colōnia
  yhdestä yksilöstä suvuttomasti lisääntymällä ja emoyksilön yhteyteen jääneiden eliöiden yhdyskunta

runkoverkko /rˈuŋkovˌerkːo/ (n)
spina
  tietoliikenne- tai energiansiirtoverkon solmupisteiden välinen pääväylä, joka koostuu runkolinjoista

runo /rˈuno/ (n)
carmen, poema
  suullinen tai kirjallinen teos, jossa kieltä käytetään esteettisesti ja usein runomittaa noudattaen

runoilija /rˈunoilˌija/ (n)
poeta
  henkilö, joka kirjoittaa runoja

runojalka /rˈunojˌalka/ (n)
pes
  runopolvi, painollisen eli nousussa olevan ja painottoman eli laskussa olevan tavun ryhmä mitallisessa runoudessa

runomitta /rˈunomˌitːa/ (n)
metrum
  metrumi, mitallisen runouden runoissa käytetty mitta, joka perustuu poljennollisissa runoissa rytmiin ja poljennottomissa esimerkiksi tavujen määrään säkeessä ja säkeiden määrään säkeistössä sekä loppusointuun

runous /rˈunous/ (n)
poesis
  kirjallisuuden ja sanataiteen muoto, jossa kieltä käytetään esteettisesti sen merkityksen ja kieliopillisen oikeellisuuden sijaan tai lisäksi

runsaasti /rˈunsaːstɪ/ (adv)
abundanter
  reilusti, riittävästi, paljon, yli odotusten

runsas /rˈunsas/ (adj)
abundans
  määrältään reilu, yltäkylläinen, runsaslukuinen

runsaudensarvi /rˈunsaudˌensarvɪ/ (n)
cornucopia
  muinaisten kreikkalaisten ja roomalaisten käyttämä yltäkylläisyyden ja vaurauden symboli

runsaus /rˈunsaus/ (n)
abundantia
  paljous; se että jotain on runsaasti

ruoanlaitto /rˈuoanlˌaitːo/ (n)
coctūra
  ruoan valmistus

ruoansulatus /rˈuoansˌulatus/ (n)
digestio
  digestio, ruoka-aineiden muuttuminen sellaiseen muotoon, että eläin voi käyttää ne hyväkseen

ruoansulatuskanava /rˈuoansˌulatˌuskanˌava/ (n)
stomachus
  (elimistö) suun ja peräaukon välinen putkimainen kokonaisuus; Ihmisellä, kuten muillakin nisäkkäillä, lukuun ottamatta märehtijöitä, ruoansulatuskanava on reitti suusta nielun, ruokatorven, mahan ja suoliston kautta peräaukkoon

ruoho /rˈuoho/ (n)
gramen
  kasvi, jonka maanpäällinen varsi on puutumaton ja joka kasvaa pituutta vain kärjestään toisin kuin heinä

ruohokasvi /rˈuohokˌasvɪ/ (n)
herba
  ruohovartinen kasvi

ruoka /rˈuoka/ (n)
cibus
  eliöiden energianlähde, elävien organismien syömä usein kiinteä aine, jonka näiden elimistö muuttaa energiaksi

ruokailuväline /rˈuokailˌuvælˌine/ (n)
ferramenta
  kattaukseen kuuluva aterin, jota käytetään ruokaillessa; joskus myös lautasista

ruokailuvälineet /rˈuokailˌuvælɪneːt/ (n)
ferramenta
  ruokailuvälineen monikkomuoto

ruokakomero /rˈuokakˌomero/ (n)
cella penaria
  rakennuksessa ruoan säilytykseen tarkoitettu erillinen tila/ kylmiö

ruokakulttuuri /rˈuokakˌultːuːrɪ/ (n)
ars culinaria
  ruokaan ja sen valmistamiseen liittyvät perinteiden mukaiset menetelmät ja tavat, jossa raaka-aineiden hankinnalla, käsittelyllä, varastoinnilla ja säilytyksellä on merkittävä rooli maustamisen ja tarjollepanon ohessa

ruokala /rˈuokala/ (n)
caupona castrensis
  lounasruoan tarjoiluun erikoistunut ruokapaikka, usein työpaikoilla

ruokalaji /rˈuokalˌajɪ/ (n)
ferculum
  nimitys tietystä ruoasta, aterialla voi olla tarjolla useita eri ruokalajeja

ruokasali /rˈuokasˌalɪ/ (n)
cēnāculum
  suurelle henkilömäärälle ruokailuun varattu huone

ruokatorvi /rˈuokatˌorvɪ/ (n)
gula
  nielusta mahalaukkuun johtava ruoansulatuskanavan osa

ruokavalio /rˈuokavˌalɪo/ (n)
victus
  mitä joku yleensä syö tai käyttää ravintonaan; tietylle alueelle ominainen syöminen

ruokkia /rˈuokːɪa/ (v)
alō
  antaa ruokaa, syöttää

ruoko /rˈuoko/ (n)
canna
  heinäkasvisuvun (Phragmites) kasvi

ruokosokeri /rˈuokosˌokerɪ/ (n)
saccharum
  sokeriruo'osta saatava sokeri

ruori /rˈuorɪ/ (n)
gubernāculum
  aluksen peräsimen tai potkurin asentoa halutun kulkusuunnan muuttamiseksi säätävä ohjauspyörä, jonka kehällä on usein kapuloita

ruoska /rˈuoska/ (n)
flagrum
  eläinten ajamiseen käytetty väline, jossa on jäykän varren päässä nahkasiima tai siimoja ja jolla lyödään eläimiä tai ihmisiä

ruoste /rˈuoste/ (n)
ferrūgō
  hapettunut eli oksidoitunut rauta

ruostesieni /rˈuostesˌienɪ/ (n)
ferrūgō
  helmi-itiöpesäkkeitä muodostava kasveilla loisiva sieni, jonka rihmasto kasvaa isäntäkasvin solukkojen soluväleissä

ruostua /rˈuostua/ (v)
robigino
  Raudan tai teräksen hidasta muuttumista hauraaksi ruosteeksi hapen ja kosteuden vaikutuksesta.

ruotsalainen /rˈuotsalˌainen/ (adj)
Suecius
  Ruotsista peräisin oleva tai Ruotsiin liittyvä

ruotsalainen /rˈuotsalˌainen/ (n)
lingua Suecica
  pysyvästi Ruotsissa asuva henkilö

ruotsi /rˈuotsɪ/ (n)
lingua Suecica
  ruotsin kieli, pääosin Ruotsissa ja Suomessa puhuttava kieli; kielitunnus

ruotsiksi /rˈuotsɪksɪ/ (adv)
lingua Suecica
  ruotsin kielellä, ruotsin kielelle

ruotsinkielinen /rˈuotsɪŋkˌielɪnen/ (adj)
lingua Suecica
  ruotsin kieltä äidinkielenään puhuva.

ruovikko /rˈuovɪkːo/ (n)
acutus
  tiheästi ruokoja kasvava alue

rupi /rˈupɪ/ (n)
crusta
  haavasta vuotavasta tai ihottuman erittämästä nesteestä ihon pintaan muodostunut karstottuma.

rupikonna /rˈupɪkˌonna/ (n)
Bufo bufo
  Bufo bufo, ainoa Suomessa elävä konnalaji

rupilisko /rˈupɪlˌisko/ (n)
stelliō
  (Triturus cristatus) kyhmyinen selkäpuolelta musta tai tummanruskea ja vatsasta keltainen lisko

rusahtaa /rˈusahtaː/ (v)
rīma
  päästää lyhytkestoinen rutiseva ääni
  murtua äkillisesti rutisten

rusetti /rˈusetːɪ/ (n)
arcus
  solmu, jossa on kaksi mutkaa päiden jäädessä vapaiksi
musca
  miehen vaatekappale, joka muodostaa rusetin kaulan etupuolelle

rusina /rˈusɪna/ (n)
passa
  auringossa tai kuivurissa kuivattu viinirypäle

ruskea /rˈuskea/ (adj)
brunneus, brunus
  väriltään ruskea

ruskea /rˈuskea/ (n)
brunneus
  ruskea väri

ruskistaa /rˈuskɪstaː/ (v)
aquilus
  kuumentaa ruoka-aineita siten, että niihin syntyy ruskea paistopinta

rusto /rˈusto/ (n)
cartilāgō
  rustosoluista muodostunutta verisuonetonta tukikudosta

rutenium /rˈutenium/ (n)
ruthenium
  eräs alkuaine

rutherfordium /rˈutherfˌordium/ (n)
rutherfordium
  eräs alkuaine, jonka kemiallinen merkki on Rf ja järjestysluku 104

rutistaa /rˈutɪstaː/ (v)
pīnsō
  rypistää, puristaa
comprimō
  halata lujasti

rutto /rˈutːo/ (n)
luēs
  Yersinia pestis-bakteerin aiheuttama tarttuva tauti, joka leviää helposti epidemian lailla ja johtaa hoitamattomana usein kuolemaan

ruukku /rˈuːkːu/ (n)
olla
  keraaminen, yläosasta avoin, tavallisesti pyöreänmallinen astia

ruumiinvalvojaiset /rˈuːmɪːnvˌalvojˌaiset/ (n)
silicernium
  eräiden kulttuurien ihmisten tapa valvoa vainajan kuolinvuoteen äärellä

ruumis /rˈuːmɪs/ (n)
corpus
  (anatomia) eläimen tai ihmisen fyysinen olemus, keho
corpus mortuus, cadaver
  eläimen tai ihmisen kuollut keho, kalmo

ruumisarkku /rˈuːmɪsˌarkːu/ (n)
capulus
  arkku, johon kuollut ruumis pannaan hautaamista varten

ruumishuone /rˈuːmɪshˌuone/ (n)
mortuarium
  kylmä tila, joka on tarkoitettu vainajien säilyttämiseen ennen hautausta

ruuna /rˈuːna/ (n)
cabo
  valakka, kuohittu ori

ruunikko /rˈuːnɪkːo/ (adj)
badius
  hevosesta, jonka peitinkarva on ruskea ja jouhet mustat

ruusu /rˈuːsu/ (n)
rosa
  ruusukasvien heimon kukkiva piikkivartinen pensas, ruusupensas

ruusunmarja /rˈuːsunmˌarja/ (n)
rosa canina
  ruusupensaan tuottama epähedelmä, mehevä kukkapohjus

ruuta /rˈuːta/ (n)
ruta
  mikä tahansa ruutien suvun () kasvi

ruutana /rˈuːtana/ (n)
carpa
  eräs särkikalojen heimoon () kuuluva karppikalojen lahkon () laji () tai tämän yksilö

ruuti /rˈuːtɪ/ (n)
pulvis
  mm. ammuksissa ja ilotulitteissa käytettävä räjähdyksenomaisesti palava aineseos

ruutu /rˈuːtu/ (n)
quadratum
  suorakaiteenmuotoinen pinnan osa; myös jokin rajattu alue tai ala, jonka muoto on muukin kuin neliö tai jopa määrittelemätön
bōx
  lomakkeen tms. tila, joka täytetään rastittamalla tai muilla yksittäisillä merkeillä
umbraculum
  näytön, television kuva-ala; näyttö
vitrum
  ikkunan lasi, ikkunaruutu
quadra
  tavallisen korttipakan maa, jonka symboli on punainen salmiakkiruutu ♦
minūtal
  #-symboli, risuaita

ryhmitellä /rˈyhmɪtellæ/ (v)
circulor
  () ryhmittää; jakaa ryhmiksi

ryhmittää /rˈyhmɪtːæː/ (v)
circulor
  jakaa ryhmiksi

ryhmä /rˈyhmæ/ (n)
circulus
  joukko
  jaksollisen järjestelmän pystysarake, jonka alkuaineella on samanlainen elektronikuori ja siitä johtuva ominaisuudet
sectiō
  ryhmänjohtajan, yleensä aliupseerin johtama pieni sotilasjoukko

ryhmäkunta /rˈyhmækˌunta/ (n)
fractio
  puolueen tai järjestön sisäinen ryhmittymä, klikki

ryhtyä /rˈyhtyæ/ (v)
coepisse
  (+ 3. inf. illatiivi) alkaa tehdä jtk, tarttua toimeen

ryhä /rˈyhæ/ (n)
glaeba
  patti, paukama, kuhmu

rykmentti /rˈykmentːɪ/ (n)
cohors
  klassisen kolmijaon mukainen joukkoyksikkö, joka sisältää vain yhden aselajin joukkoja, jalkaväessä kolme pataljoonaa

rynnäkkö /rˈynnækːø/ (n)
assultō
  taistelijajoukon yhtäaikainen nopea tunkeutuminen lähitaistelua käyden vihollisryhmitykseen

rynnäs /rˈynnæs/ (n)
mamma
  aluksen keulakupu, keulassa oleva pyöristymä, josta kylki alkaa

ryntäät /rˈyntæːt/ (n)
mamma
  hevosen rintaosa
  naisen rinnat

rypälemehu /rˈypælˌemehu/ (n)
mustum
  viinirypäleistä puristettu mehu, jota voidaan juoda sellaisenaan tai josta voidaan valmistaa viiniä

rystynen /rˈystynen/ (n)
articulus digiti
  kämmenluiden ja sormen tyviluiden yhtymäkohdan kohoamat

rysähtää /rˈysæhtæː/ (v)
fragor
  kuulua, tapahtua rysähdys; tyypillisesti kun jotakin tormää voimalla johonkin siten että jompikumpi rikkoontuu

ryväs /rˈyvæs/ (n)
racēmus
  alkioiden tiheä joukko
  usean tietokoneen muodostama järjestelmä, joka ulkoa päin katsottuna toimii kuin yksi järjestelmä

ryvästyä /rˈyvæstˌyæ/ (v)
racēmus
  muodostua rypääksi

ryvästää /rˈyvæstæː/ (v)
racēmus
  muodostaa ryväs
  muodostaa ryväs, klusteroida

ryökäle /rˈyøkæle/ (n)
furcifer
  kunniaton tai moraaliton henkilö

ryömiä /rˈyømɪæ/ (v)
serpō
  liikkua eteenpäin käsivoimin vartalo matalana maata vasten

ryöppy /rˈyøpːy/ (n)
fusio
  yhtäkkisesti satava tai putoava massa vettä tai muuta nestettä
  laaja, eri suunnista kohdistuva arvostelu

ryöpsäyttää /rˈyøpsæytːæː/ (v)
scateō
  aiheuttaa ryöpsähdys, purskauttaa, roiskauttaa

ryöstellä /rˈyøstellæ/ (v)
expīlō
  ryöstää toistuvasti t. ilman, että kukaan hillitsisi ryöstämistä

ryöstäjä /rˈyøstæjæ/ (n)
latroncula
  henkilö, joka ryöstää

ryöstää /rˈyøstæː/ (v)
latrocinor
  ottaa toiselta ilman laillista oikeutta uhkaamalla tai väkivalloin jotakin toiselle kuuluvaa tai toisen vastuulla olevaa

ryöstö /rˈyøstø/ (n)
rapina
  toisen omaisuuden varkaus väkivallan tai uhkauksen avulla

ryövätä /rˈyøvætæ/ (v)
latrocinor
  ryöstää

räjähdys /rˈæjæhdys/ (n)
diruptio
  pienessä tilassa tapahtuva nopea palaminen, josta vapautuu energiaa ja paineen nousu, joka aiheuttaa mahdollisesti paineaallon ja tuhoa

räkä /rˈækæ/ (n)
malleus
  nenän limakalvojen muodostama lima

räystäs /rˈæystæs/ (n)
grunda
  rakennuksen seinästä ulkoneva katon osa

rääkyä /rˈæːkyæ/ (v)
crōciō
  laulaa särjetyllä äänellä

räätäli /rˈæːtælɪ/ (n)
sartor
  vaatteita ammatikseen valmistava ja korjaava henkilö, vaatturi

räätälöidä /rˈæːtælˌøidæ/ (v)
sartor
  kustomoida, tehdä mittatilauksena

röntgenium /rˈøntɡenium/ (n)
roentgenium
  eräs alkuaine, kemiallinen merkki Rg

röntgenlääkäri /rˈøntɡenlˌæːkærɪ/ (n)
radiologistus
  erikoislääkäri, jolla on koulutus röntgensäteilyn tai muiden ionisoivien säteiden käyttöön

röntgenologi /rˈøntɡenˌoloɡɪ/ (n)
radiologistus
  röntgenologian harjoittaja, röntgenlääkäri

röyhkeä /rˈøyhkeæ/ (adj)
insolens
  julkea, tunkeileva,

röyhtäistä /rˈøyhtæistæ/ (v)
ructō
  päästää suolistokaasuja äänekkäästi ulos ruokatorvesta suun tai nenän kautta kerran

röyhtäys /rˈøyhtæys/ (n)
ructus
  kaasun pääseminen tai päästäminen ruokatorven kautta ulos ruoansulatuselimistöstä

saada /sˈaːda/ (v)
accipiō
  olla annettavan tavaran tai idean kohde, ottaa vastaan, vastaanottaa; saada jotakin
licet
  olla lupa, voida
ago
  aiheuttaa, tehdä joku tekemään jotain
mereō
  joutua tai tulla jonkin kohteeksi
fanus
  päästä tavoitteeseen, saavuttaa jotakin omalla toiminnalla
assequor
  tulla jonkun osaksi tai kohdalle ilman tarkoitusta tai tavoittelua

saada aikaan /sˈaːda ˈaikaːn/ (v)
patrō
  saavuttaa [suurella vaivalla]
percieō
  synnyttää, herättää

saaga /sˈaːɡa/ (n)
saga
  viikinkien sankariteoista ja henkilöistä kertova eeppinen kertomus

saakka /sˈaːkːa/ (adv)
usque ad
  johonkin (aikaan) mennessä
-ere
  jostain ajasta lähtien

saalis /sˈaːlɪs/ (n)
captura
  se, mikä on metsästämällä tai kalastamalla saatu
spolium
  ryöstämällä saatu; ryöstösaalis, sotasaalis

saalistaja /sˈaːlɪstˌaja/ (n)
praedator
  petoeläin, joka pyydystää toisia eläimiä syötäväkseen

saame /sˈaːme/ (n)
lappo
  saamelaiskielet kokonaisuutena; kieliryhmä, jonka tunnetuimpia kieliä ovat pohjoissaame, inarinsaame ja koltansaame

saamelainen /sˈaːmelˌainen/ (n)
lappo
  etniseltä syntyperältään Lapista oleva, saamelaisten jälkeläinen.

saanti /sˈaːntɪ/ (n)
cēdō
  saatavana t. saatavissa olo

saapas /sˈaːpas/ (n)
calceus
  umpinainen, pitkävartinen jalkine

saapua /sˈaːpua/ (v)
advenire
  tulla perille

saapuminen /sˈaːpumɪnen/ (n)
adventus
  tuleminen johonkin

saarelainen /sˈaːrelˌainen/ (n)
insulānus
  saaren asukas

saari /sˈaːrɪ/ (n)
insula
  veden ympäröimä suurehko, kuitenkin mannerta pienempi maa-alue

saaristo /sˈaːrɪsto/ (n)
archipelagus
  laaja saarista koostuva alue merellä; yleensä laajemman alueen nimitys kuin saariryhmä

saarivaltio /sˈaːrɪvˌaltɪo/ (n)
civitas insularis
  saaresta tai useista saarista muodostuva valtio

saarnaaja /sˈaːrnaːja/ (n)
praedicator
  henkilö, joka saarnaa

saarnata /sˈaːrnata/ (v)
praedicō
  pitää saarna

saarni /sˈaːrnɪ/ (n)
fraxinus
  lehtosaarni, öljypuukasvien (Oleaceae) heimoon kuuluva lehtipuu (Fraxinus excelsior), jolla on suuret parillisesti kasvavat lehdet

saarto /sˈaːrto/ (n)
obsessiō
  kaupan, kulun, pääsyn tai toiminnan estäminen, taloussaarto

saasta /sˈaːsta/ (n)
paedor
  (varsinkin voimakkaasti tahriva) lika, epäpuhtaus

saastainen /sˈaːstainen/ (adj)
sordidus
  erittäin likainen

saasteeton /sˈaːsteːton/ (adj)
impollutus
  sellainen, jossa ei ole saasteita

saastuttaa /sˈaːstutːaː/ (v)
inquinō
  päästää ympäristöön saasteita, esimerkiksi vesistöihin, meriin tai ilmaan

saatanallinen /sˈaːtanˌallɪnen/ (adj)
diabolicus
  (alatyyliä) ilkeä, vihamielinen, pahansuopa

saatavilla oleva /sˈaːtavɪlla ˈoleva/ (adj)
promptus
  sellainen, joka on jonkun ulottuvilla tai mahdollista saada lähes vaivatta

saattaa /sˈaːtːaː/ (v)
possum
  tehdä mahdollisesti jotakin

saavuttaa /sˈaːvutːaː/ (v)
adipisci
  toteuttaa jokin pyrkimys tai päämäärä
extendo
  päästä perille jonnekin ponnistelujen jälkeen

sabotaasi /sˈabotˌaːsɪ/ (n)
surruō
  vahingonteko, jolla pyritään poliittiseen tai sotilaalliseen tavoitteeseen vaikeuttamalla vastustajan toimintaa

sabotoida /sˈabotˌoida/ (v)
surruō
  tuhota, tärvellä, vandalisoida

sabotointi /sˈabotˌointɪ/ (n)
surruō
  sabotoiminen

saddukeus /sˈadːukeus/ (n)
Saddūcaeus
  (Raamattu) erään Jeesuksen aikaisen juutalaisen puolueen jäsen

sade /sˈade/ (n)
pluvia, imber
  ilmakehässä olevan vesihöyryn tiivistymisestä seuraava luonnonilmiö, jossa tiivistymisen tulokset putoavat maahan; sade tulee vetenä, lumena tai rakeina ja välillä näiden yhdistelmänä

sadekausi /sˈadekˌausɪ/ (n)
tempus
  vuodenaika tropiikissa, jolloin sateet ovat yleisempiä ja runsaampia kuin muulloin

sadekuuro /sˈadekˌuːro/ (n)
imber
  tyypillisesti rankka melko lyhyen aikaa kestävä sade, joka tulee ukkospilvestä tai korkeasta kumpupilvestä; sadekuuroissa sataa tavallisesti vettä, mutta ukkospilvistä voi sataa myös rakeita

sadomasokismi /sˈadomˌasokˌismɪ/ (n)
sadomasochismus
  seksuaalista toimintaa, johon liittyy leikittelyä valtasuhteilla, sitomista tai nauttimista kivusta tai muista voimakkaista tuntemuksista

sadonkorjuu /sˈadoŋkˌorjuː/ (n)
messis
  sadon, esim. viljasadon tai viinisadon talteenotto eli korjuun otto

safiiri /sˈafɪːrɪ/ (n)
sapphirus
  arvokas, yleensä sininen jalokivi

sagittaalitaso /sˈaɡɪtːˌaːlɪtˌaso/ (n)
plana sagittalia
  jokin kuvitteellisista kehon oikeaan ja vasempaan jakavista tasoista

saha /sˈaha/ (n)
serra
  pitkittäisen litteän seläkkeen laitaan, yleensä edestakaista sahausliikettä varten, pyöreän litteän laikan reunaan, pyörivää sahausliikettä varten, tai ketjuun, kiertävää sahausliikettä varten, kiinnitettyjen peräkkäisten hammasmaisten terien leikkuuvoimaan perustuva kappaleen halkaisuun tai katkaisuun käytettävä työkalu

sahata /sˈahata/ (v)
serrare
  leikata puuta tai muuta materiaalia sahaa käyttäen

sahrami /sˈahramɪ/ (n)
crocus
  maustesahramin kuivatuista emin luoteista jauhettu mauste ja väriaine

saippua /sˈaipːua/ (n)
sapo
  rasvahapon suoloja sisältävä pesuaine

saippualinimentti /sˈaipːuˌalɪnɪmˌentːɪ/ (n)
linimentum saponis camphoratum
  keltainen hyytelömäinen neste, jota käytettiin iholle siveltynä kipujen lievitykseen

saippuasprii /sˈaipːuˌasprɪː/ (n)
spiritus saponis
  kellertävä paksuhko neste, jonka antiseptisten ominaisuuksien vuoksi sitä käytettiin esimerkiksi ihon desifiointiin

saippuavaahto /sˈaipːuavˌaːhto/ (n)
spūma
  saippuasta veteen sekoitettaessa syntyvä vaahto

sairaala /sˈairaːla/ (n)
valetudinarium, nosocomium
  laitos, jossa lääkärit, sairaanhoitajat ja muu hoitohenkilökunta auttavat potilaita pyrkimyksenään terveyden ylläpitäminen ja palauttaminen sekä sairauksien ehkäiseminen ja hoito

sairaalloinen /sˈairaːllˌoinen/ (adj)
aegrotaticius
  sairasteleva, raihnas

sairaanhoitaja /sˈairaːnhˌoitaja/ (n)
alō
  hoitotyön ammattilainen, jonka tehtävänä on huolehtia potilaiden terveydestä

sairas /sˈairas/ (adj)
aeger
  sellainen, joka ei ole terve, jolla on jokin fyysinen tai psyykkinen tauti tai sairaus; myös kasveista ja eläimistä

sairastua /sˈairastˌua/ (v)
sum
  tulla sairaaksi

sairaus /sˈairaus/ (n)
morbus, aegritudo
  tila, jossa ihmisen jokin osa ei toimi kuten pitäisi

saituri /sˈaiturɪ/ (n)
avara
  saita, kitsas ihminen

saivar /sˈaivar/ (n)
lēns
  saivare, päätäin muna

sakaali /sˈakaːlɪ/ (n)
canis aureus
  jokin neljästä Canis-sukuun kuuluvasta koiraeläimestä

sakka /sˈakːa/ (n)
faex
  nesteen pohjalle kasautunut epäpuhtaus

sakkaroosi /sˈakːarˌoːsɪ/ (n)
saccharosum
  glukoosista ja fruktoosista muodostuva disakkaridi, jota esiintyy mm. taloussokerissa

sakki /sˈakːɪ/ (n)
agmen
  ryhmä, joukko ihmisiä

sakko /sˈakːo/ (n)
multa
  rahallinen summa, jonka syylliseksi todetun tulee maksaa rangaistuksena rikoksesta tai sopimusrikkomuksesta

sakottaa /sˈakotːaː/ (v)
multō
  antaa sakko

sakraalinen /sˈakraːlɪnen/ (adj)
sacer
  uskonnollisessa tai hengellisessä mielessä pyhä, pyhitetty, pyhyyteen erotettu

sakramentti /sˈakramˌentːɪ/ (n)
sacrāmentum
  kristinuskon pyhä toimitus

saksa /sˈaksa/ (n)
lingua Germana, lingua theodisca
  Keski-Euroopassa pääasiassa Saksassa ja Itävallassa sekä monessa muussa valtiossa puhuttava länsigermaaninen kieli (kielitunnus: de)

saksaksi /sˈaksaksɪ/ (adv)
Germana
  saksan kielellä, saksan kielelle

saksalainen /sˈaksalˌainen/ (adj)
germanicus, theodiscus
  Saksasta peräisin oleva tai Saksaan liittyvä

saksanhirvi /sˈaksanhˌirvɪ/ (n)
cervus
  Keski-Euroopassa yleinen hirveä pienempi laji (Cervus elaphus)

saksanpähkinä /sˈaksampˌæhkɪnæ/ (n)
iūglāns
  saksanjalopähkinä, eräs jalopähkinöihin kuuluvaa puu (Juglans regia)
  sen syötävä pähkinä

saksatar /sˈaksatar/ (n)
lingua Germana
  saksalainen nainen

sakset /sˈakset/ (n)
axicia
  kaksiteräinen saranallinen työkalu, jolla leikataan ohutta materiaalia hiertämällä teriä toisiaan vasten

saksi /sˈaksɪ/ (n)
unguis
  (biologia) ravun eturaaja

saksofoni /sˈaksofˌonɪ/ (n)
saxophonum
  puhallinsoitin, puu- ja vaskipuhaltimen välimuoto, jossa ääni synnytetään ruokolehden värähtelystä

saksofonisti /sˈaksofonˌistɪ/ (n)
saxophonista
  saksofonia soittava muusikko

salaa /sˈalaː/ (adv)
clandestinus
  muiden tietämättä asiasta, salaisesti

salaatti /sˈalaːtːɪ/ (n)
lactūca
  lehtisalaatti, lehtevä, syötävä kasvis, asterikasveihin kuuluva yksi- tai kaksivuotinen kasvi, jota kasvatetaan lehtivihannekseksi
morētum
  kasviksista valmistettu kuumentamaton ruoka

salainen /sˈalainen/ (adj)
arcānus
  sellainen, jonka olemassaolo, sijainti, sisältö, laatu tms. ei ole tiedossa

salaisuus /sˈalaisuːs/ (n)
arcanum
  asia, jota ei kerrota tai saisi kertoa muille

salakka /sˈalakːa/ (n)
alburnus
  makeassa vedessä ja murtovedessä elävä hopeankirkas särkikaloihin kuuluva parvikala ()

salaliitto /sˈalalˌiːtːo/ (n)
coniuratio
  useamman kuin yhden henkilön muodostama muilta piilossa pidettävä juoni, jolla pyritään saavuttamaan jokin päämäärä tarkoituksellisesti muiden siitä tietämättä; mukana voi olla useita keskenään yhteyttä pitäviä henkilöitä, sisältää tyypillisesti salaisia suunnitelmia ja tavoitteena jonkinlainen laiton tai haitallinen teko, jonka juonessa osalliset voivat yhdessä saavuttaa ilman, että muut saavat siitä koskaan tietää

salaliittoteoria /sˈalalˌiːtːotˌeorˌia/ (n)
theoria coniurationis
  perusteltu ehdotus jonkin merkittävän tapahtuman, tapahtumasarjan tai kehityskulun taustalla olevasta salaliitosta; tyypillisesti viranomaisten antamasta niin sanotusta virallisesta selityksestä poikkeava jonkinasteisesta näytöstä ja virhetulkinnoista muodostuva selitys

salama /sˈalama/ (n)
fulgur, fulmen
  luonnonilmiö, ukkosella tapahtuva sähkövarauksen purkaus ilmakehässä, joka tyypillisesti näkyy taivaalla välähtävänä valojuovana

salamurha /sˈalamˌurha/ (n)
assassinātiō
  poliittisista syistä tehty murha, joka suoritetaan väijyksistä ja jonka tekijä pyrkii pysymään salassa

salamurhaaja /sˈalamˌurhaːja/ (n)
assassīnus
  salamurhan tekijä tai sitä yrittänyt

salata /sˈalata/ (v)
cēlō
  pitää omana tietonaan

salava /sˈalava/ (n)
sagitta
  pajulaji (Salix fragilis), jota käytetään melko yleisesti koristepuuna

salavihkaa /sˈalavˌihkaː/ (adv)
clam
  huomaamatta, salaa

saldo /sˈaldo/ (n)
statēra
  tilin rahamäärä

sali /sˈalɪ/ (n)
atrium
  suuri huonetila oleskelua, luennointia tai juhlatilaisuuksia varten

sallia /sˈallɪa/ (v)
condono
  antaa lupa; antaa tehdä jotakin; suoda mahdollisuus

sallimus /sˈallɪmus/ (n)
fatum
  persoonattomaksi käsitetystä jumaluudesta tai sen tahdosta tapahtumia ja kohtaloita ohjaava voima

salmi /sˈalmɪ/ (n)
fauces
  kahden yhtä korkean tai lähes yhtä korkean vesialueen välinen kapeahko vesiyhteys

salpautua /sˈalpautˌua/ (v)
caupōna
  estyä, tulla salvatuksi

saluuna /sˈaluːna/ (n)
caupōna
  ravintola tai majatalo Amerikan lännen rajaseudulla

salva /sˈalva/ (n)
unguen
  iholle levitettävä voide tai lääkeaine

samainen /sˈamainen/ (adj)
eadem
  aiemmin mainittu, puheena oleva, sama

samalla /sˈamalla/ (adv)
simul
  yksin tein, yhdellä kertaa, yhtä aikaa

samankaltainen /sˈamaŋkˌaltainen/ (adj)
similis
  lähes samanlainen, jotakin tai jotakuta erityisesti muistuttava

samankeskinen /sˈamaŋkˌeskɪnen/ (adj)
concentricus
  sellainen, jossa tarkasteltavilla osilla on kaikilla yhteinen keskipiste

samanlainen /sˈamanlˌainen/ (adj)
cadaver
  sellainen, joka ei poikkea toisesta paljoa, samankaltainen

samarium /sˈamarium/ (n)
samarium
  eräs alkuaine

samea /sˈamea/ (adj)
lutulentus
  nesteestä tms. epäpuhdas, himmeä, samentunut

samentua /sˈamentˌua/ (v)
nūbēs
  muuttua sameaksi

sammakko /sˈammakːo/ (n)
rana
  jokin aitosammakoihin (Ranidae) kuuluvasta noin 600 sammakkolajista

sammal /sˈammal/ (n)
muscus
  jokin rakenteeltaan yksinkertaisista ja pienikokoisista itiökasveista, joilla on hyvin pienet lehdet tai ei varsinaisia lehtiä lainkaan

sammaloitua /sˈammalˌoitua/ (v)
muscus
  peittyä sammaleeseen

sammua /sˈammua/ (v)
exstinguo
  lakata palamasta

sammuttaa /sˈammutːaː/ (v)
exstinguo
  saada sammumaan (tulesta)

samoin /sˈamoin/ (adv)
item
  samalla tavalla

sampi /sˈampɪ/ (n)
acipenser
  mikä tahansa sampien heimoon () kuuluva sampikalojen laji tai sen yksilö

samuus /sˈamuːs/ (n)
īdentitās
  se, että on sama

sana /sˈana/ (n)
verbum, vocabulum
  kielen pienin mahdollinen verbaalinen tai joskus miiminen ilmausyksikkö, jolla on itsenäinen merkitys. Sana koostuu äänteistä tai ilmeistä ja viittomista. Muistiin merkitty sana muodostuu kirjoitusmerkeistä.
  lupaus

sanaharkka /sˈanahˌarkːa/ (n)
argumentatio
  verbaalinen, keskustelemalla tai huutamalla käyty kiivas mielipide-erojen selvittely; riita

sanajuuri /sˈanajˌuːrɪ/ (n)
radix
  juuri, juurimorfi: morfi, joka on vartalon minimaalinen perusosa ja edustaa lekseemiä.

sanakirja /sˈanakˌirja/ (n)
dictionarium
  tietosanakirjan kaltainen hakuteos, jossa hakusanat ja artikkelit käsittelevät sanojen kuvaamien asioiden sijasta sanoja itseään kielen osasina

sanaluokka /sˈanalˌuokːa/ (n)
pars ōrātiōnis
  sanojen luokittelukeino eri kielten kieliopeissa

sananlasku /sˈananlˌasku/ (n)
adagium
  usein kansan suusta kuultu vertauskuvalliseen muotoon puettu lyhyt mietelmä

sanasota /sˈanasˌota/ (n)
altercor
  kiivas väittely

sanasto /sˈanasto/ (n)
vocabolarium
  kieleen kuuluvat sanat

sanaton /sˈanaton/ (adj)
indictus
  ääneen sanomaton
ēlinguis
  sellainen, joka ei tiedä mitä sanoa

sandaali /sˈandaːlɪ/ (n)
crepida
  erityisesti jalkapohjaa suojaava päältä avoin jalkine, jota jalkaterän päältä kulkevat hihnat pitävät paikoillaan

sanella /sˈanella/ (v)
dicto
  sanoa sana sanalta, mitä toisen pitää kirjoittaa muistiin

sangen /sˈaŋŋen/ (adv)
maxime
  painotuksesta riippuen jonkin verran vahvistava tai lieventävä adverbi; jokseenkin, varsin, hyvin

saniainen /sˈanɪˌainen/ (n)
filix
  mikä tahansa saniaisten alakaareen () kuuluva sanikkaisten laji tai sellaisen yksilö

sankari /sˈaŋkarɪ/ (n)
hērōis
  urheita tekoja tekevä henkilö, jota ihaillaan

sankka /sˈaŋkːa/ (adj)
spissus
  (savusta tai sumusta) paksu, tiheä, läpinäkymätön

sanoa /sˈanoa/ (v)
dicere
  puhua, lausua ääneen, kommunikoida lähinnä suullisessa muodossa

sanoitus /sˈanoitus/ (n)
dictum
  laulun tai muun musiikkiesityksen lyriikka

sanoma /sˈanoma/ (n)
communicatio
  jonkin välittämä viesti tai uutinen
alcohol
  mieliala, henki

sanomalehti /sˈanomalˌehtɪ/ (n)
acta diurna
  säännöllisesti, yleensä päivittäin vähintään arkipäivinä ilmestyvä uutisjulkaisu

sanomaton /sˈanomaton/ (adj)
infandus
  sellainen, jota ei voi sanoin ilmaista

sanominen /sˈanomɪnen/ (n)
dictum
  sanoa-verbistä muodostettu teonnimi; sanottu asia, kommentti

sanonta /sˈanonta/ (n)
dictum
  vakiintunut ilmaus, fraasi

sanskriitti /sˈanskrɪːtːɪ/ (n)
lingua Sanscrita
  (kielitiede) indoeurooppalaisten kielten indoiranilaiseen ryhmään kuuluva kieli (kielitunnus: sa), kirjakielenä käytetty Intian klassinen sivistyskieli, suositeltu kirjoitusasu: sanskrit

saparo /sˈaparo/ (n)
calamus
  lyhyt häntä

sapeli /sˈapelɪ/ (n)
acīnacēs
  yksiteräinen käyrä miekka

sapettaa /sˈapetːaː/ (v)
galla
  suututtaa, kiukuttaa, harmittaa

sappi /sˈapːɪ/ (n)
bīlis
  sappineste, tummanvihreästä kellertävään, tahmea ja kitkeränmakuinen maksan erittämä ruoansulatukseen liittyvä neste

sappirakko /sˈapːɪrˌakːo/ (n)
vesica biliaris
  (anatomia) maksaan kiinnittynyt sappea väkevöivä elin, pussimainen säiliö

sara /sˈara/ (n)
cārex
  sarojen () suvun kasvi; jäykkälehtinen, karkeaa heinää muistuttava kosteikkokasvi, jonka varsi on kolmikulmainen ja kukinnot tähkiä tai erilaisia kerrannaiskukintoja

sarake /sˈarake/ (n)
columna
  kapeahko pystyviivoin rajattu tilikirjan sivun, taulukon, lomakkeen tms. osa, tarpeellisen palstajaon yksikkö

sarana /sˈarana/ (n)
cardō
  kiertymisen mahdollistava kiinnike

saraseeni /sˈarasˌeːnɪ/ (n)
Sarracenus
  keskiaikainen nimitys muslimeille

sardelli /sˈardellɪ/ (n)
apua
  eräs sillikaloihin kuuluva pienikokoinen kalalaji () tai sen yksilö

sardiini /sˈardɪːnɪ/ (n)
sardina
  sillin sukuinen pieni kala (Clupea pilchardus), joka elää Välimeressä ja itäisessä Atlantissa. Tärkeä talouskala. Sardiiniksi kutsutaan myös joitakin muita kalalajeja.
sarda
  öljyyn säilöttyjen kalasäilykkeiden kauppanimi

sariini /sˈarɪːnɪ/ (n)
sarinum
  eräs äärimmäisen myrkyllinen hermokaasu

sarja /sˈarja/ (n)
seriēs
  toisiinsa liittyvistä osista muodostuva kokonaisuus, toistojono

sarjakuva /sˈarjakˌuva/ (n)
liber pictus
  joukko perättäin esitettyjä piirrettyjä kuvia, jotka muodostavat yhtenäisen tarinan

sarkasmi /sˈarkasmɪ/ (n)
dicācitās
  pureva iva; kyynisen ivallinen ilmaisukeino, joka on satiiria vahvempi

sarkastinen /sˈarkastɪnen/ (adj)
dicax
  (purevan) ivallinen

sarvekas /sˈarvekas/ (adj)
corniger
  sellainen jolla on sarvi tai sarvet; sarvellinen

sarvi /sˈarvɪ/ (n)
cornu
  sorkkaeläimillä päästä kasvava luurakenne, jota ne käyttävät tavallisesti taisteluvälineenä. Onttosarvisten sarvissa on pysyvä luuydin, tohlo, jota sarveituppi ympäröi. Varsinaisia sarvia on vain sorkkaeläimillä. Monien muiden eläinlajien vastaavasta pään rakenteesta käytetään samaa nimeä.

sarvikuono /sˈarvɪkˌuono/ (n)
rhinoceros
  Kavioeläimien (Rhinocerotidae)-heimoon kuuluvia eläimiä, joita elää kaksi lajia Afrikassa ja kolme Aasiassa

sataa /sˈataː/ (v)
pluere
  luonnonilmiö, jossa vettä tippuu pilvistä maahan

sataa lunta /sˈataː lˈunta/ (v)
ningit
  pudota pilvistä lunta maahan

satakieli /sˈatakˌielɪ/ (n)
Luscinia luscinia
  mikä hyvänsä satakielten sukuun () kuuluva lintu

satama /sˈatama/ (n)
portus
  paikka, jossa laivoja tai veneitä on ankkurissa tai laituriin kiinnitettynä purkamista ja lastausta varten

sateenkaari /sˈateːŋkˌaːrɪ/ (n)
arcus, iris
  ilmakehän optinen ilmiö, jossa sadepisarat hajoittavat auringon valon spektriksi

sateenvarjo /sˈateːnvˌarjo/ (n)
alexilum
  kädessä pidettävä, taitettava, kankainen suoja sadetta vastaan

sateinen /sˈateinen/ (adj)
imbridus
  märkä, sataa paljon

satelliitti /sˈatellˌiːtːɪ/ (n)
satelles
  kappale, joka kiertää toista taivaankappaletta; kiertolainen

satiiri /sˈatɪːrɪ/ (n)
satura
  ilmaisukeino, jota käytetään huvittamaan lukijaa ja samalla kritisoimaan ajan ilmapiiriä ja ihmistä; ironiaa vahvempi ilmaisukeino

sato /sˈato/ (n)
messis
  pellolla, puutarhassa tai muualla viljeltyjen kasvien tuotto yhden kauden ajalta

satraappi /sˈatraːpːɪ/ (n)
satrapēs
  muinaisen Persian maakunnan kuvernöörin arvonimi

sattua /sˈatːua/ (v)
doleō
  (yksipersoonainen + illatiivi) tehdä kipeää, koskea
accidō
  tapahtua sattumoisin

sattumalta /sˈatːumˌalta/ (adv)
fortuītō
  sattuman aiheuttamana; ilman erityistä tarkoitusta

satu /sˈatu/ (n)
fabula
  sepitetty tarina tai kertomus

satula /sˈatula/ (n)
sella
  hevosen (tai aasin tai kamelin) selkään laitettava, yleensä nahkainen, istuinalusta

satunnainen /sˈatunnˌainen/ (adj)
fortuītus
  sellainen, joka esiintyy tai tapahtuu sattumalta, silloin tällöin tapahtuva, ajoittainen, sporadinen; tilapäisesti tarvittava, väliaikainen

satunnaisilmiö /sˈatunnˌaisɪlmˌiø/ (n)
eventum
  (todennäköisyys) ilmiö, jonka tulosta ei varmasti tiedetä ennen kuin se on havainnoitu

saukko /sˈaukːo/ (n)
lutra
  saukkojen heimon näätäeläin ()

sauma /sˈauma/ (n)
sūtūra
  (tekstiili) hyötyommel, jolla ommeltavat kappaleet liitetään
fortuītus
  mahdollisuus, tilaisuus

sauna /sˈauna/ (n)
laconicum
  pieni huone tai rakennus, jossa otetaan löylyä ja peseydytään

sauva /sˈauva/ (n)
virga
  poikkileikkaukseltaan pyöreä, kepin tai tai tangon muotoinen puinen, lasinen, metallinen tms. liki tasapaksu esine

sauvasolu /sˈauvasˌolu/ (n)
baculum
  verkkokalvon solu, joka on hyödyllisempi himmeässä valossa

savenvalaja /sˈavenvˌalaja/ (n)
figulus
  muinaisista ajoista periytyvä käsityöläisammatti, jonka harjoittaja tavallisesti käsillään muokkaa savesta erilaisia käyttö- ja taide-esineitä, jotka valmistuksen loppuvaiheessa poltetaan uunissa käyttöä ja aikaa kestäviksi

savi /sˈavɪ/ (n)
argilla
  hienorakeinen epäorgaaninen maalaji

savitavara /sˈavɪtˌavara/ (n)
fictilis
  savesta tehty keramiikka

savu /sˈavu/ (n)
fumus
  aineen palaessa muodostuneiden kaasujen, palokaasujen seos, yleensä sen näkyvä osa

savukanava /sˈavukˌanava/ (n)
fundibulum
  muuratussa tulisijassa tai muussa oleva putkimainen tunneli, jota pitkin kuumat savukaasut kulkevat

savuke /sˈavuke/ (n)
sigarellum
  hienonnettua tupakkaa sisältävä, ohuella paperilla kääritty tupakkatuote, jonka läpi tupakoitsijat imevät savua keuhkoihinsa

savukepaperi /sˈavukˌepapˌerɪ/ (n)
sigarellum
  savukkeiden päällysteenä ja käärimiseen käytettävä paperi

savupiippu /sˈavupˌiːpːu/ (n)
camīnus
  talon tulisijan hormin se osa, joka ulottuu ulkokaton yläpuolelle

savustaa /sˈavustaː/ (v)
fumare
  säilöä ruokaa savun avulla

savutella /sˈavutella/ (v)
fumō
  (leikillinen) tupakoida

seaborgium /sˈeabˌorɡium/ (n)
seaborgium
  synteettinen radioaktiivinen metalli, jota ei esiinny luonnossa

seepra /sˈeːpra/ (n)
equus, equus zebra
  yleisnimi Afrikassa elävälle hevosen sukuiselle mustavalkoraidalliselle kavioeläimelle, jota on kolme lajia: aroseepra, vuoriseepra ja grevynseepra.

seesami /sˈeːsamɪ/ (n)
sesama
  Afrikasta kotoisin oleva yksivuotinen yrtti (Sesamum indicum)

seesteinen /sˈeːsteinen/ (adj)
serēnus
  tyyni, levollinen

seesteisyys /sˈeːsteisyːs/ (n)
serenitas
  se, että on seesteinen

segmentti /sˈeɡmentːɪ/ (n)
pars
  pisteen, suoran tai tason rajoittama osa kuviosta

seikka /sˈeikːa/ (n)
causa
  vaikuttava tekijä, asianhaara, vivahde, yksityiskohta

seikkailla /sˈeikːailla/ (v)
casus
  kokea jännittävä, usein vaaroja sisältävä matka, seikkailu

seikkailu /sˈeikːailu/ (n)
periculum
  mielenkiintoinen tai jännittävä matka tai tapahtuma

seinä /sˈeinæ/ (n)
paries
  rakennusten tiloja jakava pystysuora rakenneosa

seinäkello /sˈeinækˌello/ (n)
horologium
  seinällä pidettävä kello

seireeni /sˈeireːnɪ/ (n)
Siren
  kreikkalaisessa mytologiassa saarilla elävä naispuolinen olento, jonka ulkomuoto on ihmisen ja lintujen sekoitus ja joka laulullaan houkuttelee ohikulkevia merenkävijöitä tuhoon

seisauttaa /sˈeisautːaː/ (v)
absisto
  pysäyttää (liikenne, tehdas tms.)

seiska /sˈeiska/ (n)
septem
  numero seitsemän, numero 7; numerolla seitsemän merkitty tai järjestetty

seismologia /sˈeismolˌoɡɪa/ (n)
seismologia
  tieteen ala, joka tutkii maanjäristyksiä ja maan läpi kulkevia aaltoliikkeitä

seisoa /sˈeisoa/ (v)
stō
  seistä, olla pystyssä
  olla pysähdyksissä, liikkumaton
rigida
  olla erektiossa
scribo
  olla kirjoitettuna

seistä /sˈeistæ/ (v)
stō
  seisoa, olla jaloillaan pystyssä

seiväs /sˈeivæs/ (n)
pertica
  seiväshypyssä käytetty urheiluväline, joskus hyppyseiväs

sekaannus /sˈekaːnnus/ (n)
tumultus
  sekaantuminen; epäselvä tilanne

sekaannussana /sˈekaːnnˌussana/ (n)
falsus amicus
  ns. petollinen ystävä: sana joka on sama tai hyvin samankaltainen kuin toisessa kielessä (yleensä vieraan kielen opiskelijan äidinkielessä) mutta joka tarkoittaa eri asiaa (tai jonka merkitys eroaa sekaannusta aiheuttavalla tavalla)

sekainen /sˈekainen/ (adj)
incomptus
  sellainen, joka on sekaisin; sotkuinen

sekaisin /sˈekaisɪn/ (adj)
confūsus
  epäjärjestyksessä

sekalainen /sˈekalˌainen/ (adj)
miscellus
  ei mihinkään yksittäiseen ryhmään tai luokkaan kuuluva

sekasorto /sˈekasˌorto/ (n)
chaos
  kaaos; olotila, jossa ei ole järjestystä, suuri epäjärjestys
anarchia
  turvaton tilanne, jossa ei ole sääntöjä

sekauinti /sˈekauˌintɪ/ (n)
farrāgō
  kilpauinnissa laji, jossa kilpailija ui neljä yhtä pitkää osuutta käyttäen kullakin yhtä muista neljästä uintilajista; lajien keskinäinen järjestys on etukäteen määrätty säännöissä

sekki /sˈekːɪ/ (n)
adisyón
  paperinen maksuväline, jonka saaja käy lunastamassa sille kirjoitetun summan pankissa

sekoitettu /sˈekoitˌetːu/ (adj)
miscellus
  sekaisin laitettu tai saatettu

sekoittaa /sˈekoitːaː/ (v)
misceo
  panna sekaisin niin, että osasia ei voi erottaa toisistaan; yhdistää keskenään; laittaa osaset satunnaiseen järjestykseen; tehdä liikettä, joka muistuttaa sekaisin panevaa liikettä

sekopäinen /sˈekopˌæinen/ (adj)
delirus
  hullu, kajahtanut; sellainen joka on sekopää

seksagesimasunnuntai /sˈeksaɡˌesɪmasˌunnuntai/ (n)
Sexagesima
  (vanhentunut) toinen sunnuntai ennen paastonaikaa

seksi /sˈeksɪ/ (n)
coitus
  sukupuolinen toiminta, seksuaalinen kanssakäyminen, sukupuoliyhdyntä

seksti /sˈekstɪ/ (n)
sextus
  länsimaisessa säveljärjestelmässä kuuden sävelaskelen väli, intervalli. Pieni seksti on kahdeksan, suuri seksti yhdeksän puolisävelaskelta

seksuaalinen /sˈeksuˌaːlɪnen/ (adj)
sexualis
  seksuaalisuuteen liittyvä, sukupuolinen

seksuaalinen suuntautuminen /sˈeksuˌaːlɪnen sˈuːntautˌumɪnen/ (n)
propensio sexualis
  muuttumattomaksi ajateltu seksuaalisen mielenkiinnon kohdistuminen joko miehiin tai naisiin tai molempiin

seksuaalisuus /sˈeksuˌaːlɪsuːs/ (n)
sexualitas
  seksualiteetti, sukupuolivietti ja siihen liittyvä käyttäytyminen ja tunteet

sekunti /sˈekuntɪ/ (n)
secundus
  länsimaisessa säveljärjestelmässä yhden sävelaskeleen väli, intervalli

sekvenssi /sˈekvenssɪ/ (n)
seriēs
  peräkkäisyys, järjestetty sarja

sekä että /sˈekæ ˈetːæ/ (adv)
et et
  molemmat

selata /sˈelata/ (v)
tondeō
  käydä nide summittaisesti läpi, esimerkiksi etsien jotain tiettyä tai katsoen vain kuvat

seleeni /sˈeleːnɪ/ (n)
selenium
  alkuaine, jolla on kaksi allotrooppista muotoa, myrkyllinen epämetalli tai metallinen "harmaa seleeni"

seleukidi /sˈeleukˌidɪ/ (n)
Seleucides
  n. 300–50 eaa. Aleksanteri Suuren valtakunnan itäisillä alueilla hallinneen Seleukuksen perustaman seleukididynastian jäsen

selibaatti /sˈelɪbˌaːtːɪ/ (n)
caelibatus
  pidättäytyminen avioliitosta

selinmakuu /sˈelɪnmakuː/ (n)
supīnum
  asento, jossa maataan siten, että selkä on maata vasten

selite /sˈelɪte/ (n)
fabula
  tarkentava tieto, lyhyt selitys

selittäminen /sˈelɪtːˌæmɪnen/ (n)
explanatio
  selityksen antaminen

selitys /sˈelɪtys/ (n)
comentārium
  yksinkertainen, ymmärrettävä selvitys jostain tapahtumasta tai tekstistä

seljetä /sˈeljetæ/ (v)
clārus
  tulla selkeämmäksi

selkeys /sˈelkeys/ (n)
claritudo
  se, että on selkeä

selkeä /sˈelkeæ/ (adj)
clārus
  selvä, hyvin näkyvissä olevissa (myös kuvainnollisesti)
  säästä, kun taivaalla ei juurikaan ole pilviä

selkkaus /sˈelkːaus/ (n)
explicatio
  poliittisista syistä johtuva aseellinen konflikti

selkä /sˈelkæ/ (n)
dorsum, tergum
  ruumiin takaosa pakaroiden ja niskan välissä

selkäranka /sˈelkærˌaŋka/ (n)
columna vertebralis
  selkärankaisen eliön kehon luusta rakentunut ylävartalon tuki

selkätaite /sˈelkætˌaite/ (n)
coxa
  kahden vierekkäisen kattopinnan kupera yhtymäkohta

selkäydin /sˈelkæydɪn/ (n)
medulla spinalis
  selkärangan sisällä suojaisassa putkessa sijaitseva hermoston osa

sellainen /sˈellainen/ (adj)
talis
  sen kaltainen

sellakka /sˈellakːa/ (n)
resina laccae
  Kerria lacca -hyönteislajin naarasyksilöiden erittämä hartsi, jota voidaan käyttää monin tavoin varsinkin pintakäsittelyaineena eri materiaaleille ja jopa elintarvikkeille

selleri /sˈellerɪ/ (n)
apium
  ruokaselleri, , eurooppalainen monimuotoinen viljelyskasvi, josta meillä kasvatetaan juureksena käytettävää mukulaselleriä ja salaatteihin soveltuvaa lehtiselleriä

sello /sˈello/ (n)
violoncellum
  toiseksi matalaäänisin perinteiseen sinfoniaorkesteriin kuuluva jousisoitin

selostus /sˈelostus/ (n)
auditio
  usein yksityiskohtainen kertomus tapahtumien kulusta, yms.

selvitys /sˈelvɪtys/ (n)
auditio
  selonteko
indagatio
  selvittely, tutkimus (jostakin asiasta selvyyteen pääsemiseksi)

selvitä /sˈelvɪtæ/ (v)
aufugio
  pysyä hengissä vaikeasta tai vaarallisesta tilanteesta
reliquus sum
  elää tietyillä resursseilla
abstēmius
  toipua humalasta

selviytyjä /sˈelviytˌyjæ/ (n)
superstes
  henkilö, joka on selviytynyt jostakin

selvä /sˈelvæ/ (adj)
clārus
  helposti erottuva, helposti havaittava, helposti tunnistettava
  ilmeinen, kiistaton
effectus
  täsmällinen, helppotajuinen, ymmärrettävä
abstēmius
  sellainen, joka ei ole alkoholin vaikutuksen alaisena, joka on selvin päin

selvästi /sˈelvæstɪ/ (adv)
disertim
  hyvin erottuvasti, tarkasti
  merkittävässä määrin, huomattavasti
ēvidenter
  ilmeisesti, epäilemättä

selättää /sˈelætːæː/ (v)
pello
  voittaa, kukistaa

selätys /sˈelætys/ (n)
acus
  selättäminen

sementti /sˈementːɪ/ (n)
caementum
  kalkkikivestä valmistettu rakennusmassa joka veteen sekoitettuna kovettuu ilmassa, käytetään laastina ja betonin valmistukseen

seminaari /sˈemɪnˌaːrɪ/ (n)
seminarium
  esitelmistä ja keskustelusta koostuva tilaisuus; esitelmien sarja
  pappien koulutuslaitos
sēminārium
  yliopiston kurssi, jossa laaditaan ja esitellään tieteellinen tutkimusharjoitus

senaatti /sˈenaːtːɪ/ (n)
senātus
  valtion hallintoelin; parlamentin ylähuone

senesalkki /sˈenesˌalkːɪ/ (n)
dapifer
  eräs korkea virkamies Keski-Euroopan hoveissa keskiajalla

seniili /sˈenɪːlɪ/ (adj)
senīlis
  olemukseltaan vanha, vanhuudenhöperö, vanhuudenheikko

sensuuri /sˈensuːrɪ/ (n)
censura
  valtion ennakkotarkastus painotuotteille ja muulle medialle

sentraalinen /sˈentraːlɪnen/ (adj)
medius
  keskikohtaa koskeva, keski-, keskus-

sentti /sˈentːɪ/ (n)
centimetrum
  senttimetri

senttimetri /sˈentːɪmˌetrɪ/ (n)
centimetrum
  metrin sadasosa, tunnus cm

seos /sˈeos/ (n)
remisceo
  kahden tai useamman aineen yhdistelmä, jonka seoskomponentit eivät ole kemiallisesti sitoutuneita toisiinsa

seostaa /sˈeostaː/ (v)
remisceo
  valmistaa seos; sekoittaa eri aineita yhteen siten, että niistä muodostuu seos

sepalus /sˈepalus/ (n)
musca
  housujen suljettava etuhalkio

sepittää /sˈepɪtːæː/ (v)
compensō
  sanoa jotakin itse keksimäänsä, joka ei oikeasti pidä paikkaansa
scribo
  kirjoittaa esim. runo

sepivä /sˈepɪvæ/ (adj)
amplexicaulis
  sellainen, joka kasvaa kasvin varren ympärillä suoraan ilman, että välissä on ruotia

seppele /sˈepːele/ (n)
corōna
  oksista, kukista tai vastaavista punottu koristeellinen vanne, joka voi olla esimerkiksi päässä pidettävä tai oveen ripustettava

seppä /sˈepːæ/ (n)
ferrarius
  metallista esineitä takoen tai valaen valmistava käsityöläinen

septimi /sˈeptɪmɪ/ (n)
septimus
  länsimaisessa säveljärjestelmässä seitsemän sävelaskelen väli, intervalli. Pieni septimi on kymmenen, suuri septimi yksitoista puolisävelaskelta

septuagesimasunnuntai /sˈeptuˌaɡesˌimasˌunnuntai/ (n)
Septuagesima
  (vanhentunut) kolmas sunnuntai ennen paastonaikaa

serafi /sˈerafɪ/ (n)
seraphus
  Vanhassa testamentissa mainittuja kuusisiipisiä enkeleitä

serbia /sˈerbɪa/ (n)
service
  serbian kieli (kielitunnus: sr), indoeurooppalaiseen kielikuntaan kuuluva eteläslaavilainen kieli

serbiankielinen /sˈerbɪˌaŋkielɪnen/ (adj)
service
  (kielitiede) serbian kieltä äidinkielenään puhuva tai muuten hyvin osaava.
  serbiaksi esitetty tai tapahtuva, serbian kielellä oleva.

seremonia /sˈeremˌonɪa/ (n)
caeremonia
  juhlallinen rituaali

seremoniallinen /sˈeremˌonɪˌallɪnen/ (adj)
caerimonia
  seremonian mukainen, juhlallinen ja muodollinen

serkku /sˈerkːu/ (n)
consobrinus, amitina, amitinus consobrina
  isän tai äidin sisaren tai veljen lapsi

seteli /sˈetelɪ/ (n)
charta argentaria
  yksittäinen paperinen tai joskus muovinen maksuväline tiettyä valuuttaa, seteliraha; myös alennus- tai muusta lipukkeesta

setelitukku /sˈetelɪtˌukːu/ (n)
fascis
  suurehko nippu seteleitä

setri /sˈetrɪ/ (n)
cedrus
  mäntykasveihin kuuluvia havupuita ()

setti /sˈetːɪ/ (n)
ornō
  joukko yhteenkuuluvia asioita

setä /sˈetæ/ (n)
patruus
  isän veli (eräissä murteissa myös äidin)

seula /sˈeula/ (n)
aenigma
  työkalu tai kone, jolla kiinteäaineiset rakeet lajitellaan niiden koon perusteella tai erotetaan rakeet nesteestä

seuraaja /sˈeuraːja/ (n)
sectātor
  se, joka seuraa (esim. kulkee perässä)
  aatteen tai henkilön kannattaja tai jäljittelijä
  tanssiparin osapuoli, jonka tehtävänä on seurata viejää
successor
  se, joka seuraa (tehtävässä, asioiden sarjassa tms.)

seuraava /sˈeuraːva/ (adj)
posterus
  järjestyksessä välittömästi jälkeen tuleva
  jäljessä tai mukana tuleva
  seurauksena oleva

seurakunta /sˈeurakˌunta/ (n)
basilica
  paikallinen uskonnollinen yhteisö, jolla on yleensä yksi kokoontumispaikka

seuralainen /sˈeuralˌainen/ (n)
dēductor
  seurana tai seurassa olija; kumppani, mukana kulkija

seurata /sˈeurata/ (v)
sequi
  kulkea jäljessä tai mukana
sequor
  olla seuraaja tai seuraava

seuraus /sˈeuraus/ (n)
consequentia
  jostain aiheutuva tilanne tai tapahtuma, tulos

seurustella /sˈeurustella/ (n)
colloquor
  oleskella ja keskustella, olla sosiaalisessa kanssakäymisessä, toisten ihmisten seurassa
dies
  olla avioliittoon tai vastaavaan vakituiseen yhteiselämään tähtäävässä parisuhteessa

seurustelu /sˈeurustˌelu/ (n)
consortium
  ihmisten välinen kanssakäyminen ja siihen liittyvä ajatustenvaihto ja muut sosiaaliset toiminnot

seutu /sˈeutu/ (n)
regio
  laajahko, tarkemmin määrittelemätön, maantieteellinen alue

shakata /ʃˈakata/ (v)
adisyón
  tehdä shakki, uhata vastustajan kuningasta

shakki /ʃˈakːɪ/ (n)
scacci
  lautapeli, jossa kaksi pelaajaa siirtävät vuorotellen omia nappuloitaan 8×8 ruudun kokoisella tavallisesti mustavalkoisella shakkilaudalla; shakkipeli
scaccus
  shakkipelin tilanne, jossa jokin nappula uhkaa lyödä vastustajan kuninkaan

shakkilauta /ʃˈakːɪlˌauta/ (n)
scaccarium
  shakkipelin pelialustana käytettävä neliömäinen 64:stä vuorotellen valkeasta ja mustasta ruudusta muodostuva pelilauta, jonka ruudut merkitään pystysuoria linjoja osoittavilla kirjaimilla ja vaakasuoria linjoja osoittavilla numeroilla

shakkinappula /ʃˈakːɪnˌapːula/ (n)
latro
  shakki-pelin nappula, joko sotilas, torni, ratsu eli hevonen, lähetti, kuningas tai kuningatar

shoppailla /ʃˈopːailla/ (v)
officina
  tehdä ostoksia ja kierrellä etsien myymälöissä

siamilainen /sˈiamɪlˌainen/ (adj)
siamensis
  Siamista peräisin oleva
  (kaksosesta) yhteen kasvanut toisen kanssa

siamilainen /sˈiamɪlˌainen/ (n)
siamensis
  eräs lyhytkarvainen kissarotu, siamilaiskissa

sianliha /sˈianlˌiha/ (n)
maialis
  sian liha

siansorkka /sˈiansˌorkːa/ (n)
ungula
  sian sorkka

sibylla /sˈibylla/ (n)
Sibylla
  muinaisessa Kreikassa ja Roomassa jumalallisen hurmoksen vallassa toimivia naisennustajia, jotka toimivat oraakkeleina

side /sˈide/ (n)
fascia
  haavaa sitomaan ja peittämään asetettava kangaspala
vinculum
  emotionaalinen yhteys johonkin

sidonnaisuus /sˈidonnˌaisuːs/ (n)
faenus
  yksilön asioihin suhtautuminen kulttuurin, tapojen ja lakien luomissa puitteissa

sidos /sˈidos/ (n)
nexus
  kemiallinen sidos; kemiallisia yhdisteitä koossa pitävä voima

sidottu asema /sˈidotːu ˈasema/ (n)
acus
  passiivista peliasemaa, jossa on vaikeuksia tehdä mitään hyödyllistä siirtoa, sanotaan sidotuksi asemaksi.

siellä /sˈiellæ/ (adv)
illic
  etäällä olevassa, suhteellisen laajassa tai epätarkasti määritellyssä paikassa, josta puhuja puhuu mutta johon hän ei osoita katseellaan tai eleillään; vrt. siinä

siellä täällä /sˈiellæ tˈæːllæ/ (adv)
passim
  paikoin, paikka paikoin, paikoitellen; hajallaan

sielu /sˈielu/ (n)
anima, animus
  tekijä, jota pidetään ihmisen, joskus myös muiden elollisten olentojen, tajunnan, psyyken ja elämän ylläpitäjänä, ja jonka usein uskotaan jatkavan olemassaoloaan kuoleman jälkeen

siemen /sˈiemen/ (n)
semen
  suvullisesti lisääntyvän kasvin alkio

siemenjohdin /sˈiemenjˌohdɪn/ (n)
ductus deferens
  lisäkiveksestä virtsaputkeen johtava putki

siemenneste /sˈiemennˌeste/ (n)
sperma
  siittiösoluja sisältävä erite, jota erittyy nisäkkäiden koirailla siemensyöksyssä

siemensyöksy /sˈiemensˌyøksy/ (n)
patrātiō
  seksuaalisen kiihottumisen huipentuma, jossa miehen tai sukukypsyyden saavuttaneen pojan siittimen päästä purkautuu siemennestettä

sienestää /sˈienestæː/ (v)
bōlētus
  kerätä sieniä

sienet /sˈienet/ (n)
Fungi
  eliökunta ; sienikunta

sieni /sˈienɪ/ (n)
boletus
  sienen ulkoilmaan, usein maanpinnalle, kasvattama itiöemä

sienitiede /sˈienɪtˌiede/ (n)
mycologia
  biologian haara, joka tutkii sieniä

siepata /sˈiepata/ (v)
clepere
  ottaa henkilö haltuunsa vastoin hänen tahtoaan, kaapata
corripiō
  ottaa nopeasti käteensä, napata

sierain /sˈierain/ (n)
naris
  nenän alta ulkopuolelta nenäonteloon johtava kanava

sietokyky /sˈietokˌyky/ (n)
firmitās
  kykeneminen sietää jotakin, toleranssi

sietää /sˈietæː/ (v)
perpetior
  pystyä tulemaan toimeen jnk yl. kielteisen kanssa

sieventää /sˈieventæː/ (v)
dēdūcō
  muuntaa jk yksinkertaisemmaksi laskemalla siitä laskettavissa olevat elementit

sievistellä /sˈievɪstellæ/ (v)
minūtal
  kaunistella, antaa harhaanjohtavaa informaatiota

sievä /sˈievæ/ (adj)
pulcher
  kaunis ja ihana

signeerata /sˈiɡneːrˌata/ (v)
signum
  liittää teokseen signeeraus

sihistä /sˈihɪstæ/ (v)
sibilo
  päästää sihinää

sihteeri /sˈihteːrɪ/ (n)
Sagittarius serpentarius
  toimistotyön ammattilainen, jonka työhön kuuluu erilaisten asioiden hoitaminen

siika /sˈiːka/ (n)
capra
  lohikaloihin kuuluva ryhmä Coregonus-suvun kaloja. Lajeja on useita, joista osa on vaelluskaloja. Parvikala, joka elää joissa, järvissä ja merissä. Suomessa tärkeä talouskala.

siili /sˈiːlɪ/ (n)
ericius, ēricius
  piikikäs talviunta nukkuva hyönteissyöjä (). Suomessa esiintyy ainoastaan eurooppalainen siili ()

siilit /sˈiːlɪt/ (n)
ericio
  eräs istukkanisäkkäisiin kuuluva selkärankaisten heimo ()

siima /sˈiːma/ (n)
linea
  ongessa tai virvelissä käytettävä ohut, usein läpinäkyvä lanka tai punos, johon ongenkoukku, koho ja viehe kiinnitetään

siipi /sˈiːpɪ/ (n)
ala
  lintujen ja hyönteisten lentämiseen käyttämä elin
  lentokoneen nostovoimaa tuova osa
  rakennuksen laajennusosa, lamelli

siipikarja /sˈiːpɪkˌarja/ (n)
aves altiles
  lihan, munan tai muun hyödykkeen tuotantoon käytettävät linnut

siirappi /sˈiːrapːɪ/ (n)
sirupus
  paksu, ruskea, nestemäinen sokeriliuos

siirtokunta /sˈiːrtokˌunta/ (n)
colōnia
  toiseen maahan asettuneiden vierasmaalaisten yhteisö tai jonkin kansan oman kotimaansa ulkopuolelle perustama kauppapaikka

siirtomaa /sˈiːrtomaː/ (n)
colōnia
  varsinaisen valtion ulkopuolinen maa-alue, joka on isäntämaan hallinnassa

siirtyä /sˈiːrtyæ/ (v)
moveo
  liikkua tai kulkea paikasta toiseen; muuttaa asemaa

siirtää /sˈiːrtæː/ (v)
movēre
  vaihtaa jnk paikkaa
cunctor
  lykätä

siis /sˈiːs/ (adv)
ab eo tempore
  näin ollen, tämän johdosta

siisteys /sˈiːsteys/ (n)
munditia
  se, että on siisti

siisti /sˈiːstɪ/ (adj)
castus
  jossa ei ole likaa, puhdas
classis
  kiva, makee

siitepöly /sˈiːtepˌøly/ (n)
pollen
  kukkakasvien heteissä muodostuva kasvien sukusoluista koostuva erittäin hienojakoinen jauhe

siitin /sˈiːtɪn/ (n)
penis, mentula
  (elimistö) urospuolen sukupuolielin; penis

siittiö /sˈiːtːɪø/ (n)
sperma
  varsinkin eläinkunnan, jossain määrin kasvikunnan, suvullisessa lisääntymisessä aktiivinen liikkuva sukusolu

siitä /sˈiːtæ/ (adv)
illim
  määrätystä lähellä olevasta paikasta

siivilä /sˈiːvɪlæ/ (n)
cōlum
  varrellinen astia, jossa on pienen pieniä reikiä, joiden läpi osa astiaan laitettavasta aineesta siivilöityy muun osan jäädessä astiaan

siivota /sˈiːvota/ (v)
mundo
  tehdä siistiksi, poistaa lika tai roskat

siivous /sˈiːvous/ (n)
purgatio
  paikkojen puhdistaminen/siistiminen/järjestäminen, siivoamisen toteutus

sija /sˈija/ (n)
forum
  paikka, olinsija, makuupaikka
gradus
  (urheilu) sijoittumalla kilpailussa saavutettu kilpailijoiden keskeinen sijoitus.

sijainti /sˈijaintɪ/ (n)
locus
  paikka, missä jokin on fyysisesti

sijaistaa /sˈijaistaː/ (v)
cōpia
  toimia sijaisena

sijaita /sˈijaita/ (v)
cubō
  olla sijoittuneensa, olla jossakin paikassa (yleensä enemmän tai vähemmän pysyvästi)

sijamuoto /sˈijamˌuoto/ (n)
casus
  sija, yksi nominien taivutuskategorioista (muita ovat luku ja suku); käytetään myös muiden sanaluokkien, kuten adverbien ja verbien, nominaalimuodoille

sijoittaa /sˈijoitːaː/ (v)
locō
  panna, asettaa esine, tms. paikalleen

sijoitus /sˈijoitus/ (n)
collocātiō
  sijoittamisen tapahtuma tai sen tulos
  se mitä sijoitetaan; sijoitettu pääoma
  se mihin on sijoitettu; sijoituskohde

sika /sˈika/ (n)
porcus
  kotieläimenä kasvatettava sorkkaeläin, jota käytetään lihan tuotantoon ja jota pidetään yleensä sikalan karsinassa eli läävässä

sikailija /sˈikailˌija/ (n)
porcus
  törkimys, törkeästi käyttäytyvä henkilö

sikala /sˈikala/ (n)
porcinarium
  rakennus, jota käytetään sikojen kasvatukseen

sikari /sˈikarɪ/ (n)
sigarum
  kokonaisilla tupakanlehdillä kääritty tupakkatuote, jonka läpi tupakoitsijat imevät savua keuhkoihinsa

sikeä /sˈikeæ/ (adj)
cano
  (unesta) syvä, perusteellinen

sikhiläisyys /sˈikhɪlˌæisyːs/ (n)
Sichismus
  intialainen uskonto, jossa on piirteitä islamista ja hindulaisuudesta

sikiö /sˈikɪø/ (n)
fētus
  monisoluisten eläinten kehitysaste ennen syntymistä

sikolätti /sˈikolˌætːɪ/ (n)
hara
  pieni, korkeintaan parin eläimen sikala
  likainen ja sekainen tila

siksi /sˈiksɪ/ (adv)
autem
  sen vuoksi, sen takia

silava /sˈilava/ (n)
arvina
  sian nahanalainen rasvakudos, johon lihaa leikattaessa jää myös lihaa

sileys /sˈileys/ (n)
lēvitās
  se, että on sileä

sileä /sˈileæ/ (adj)
glaber
  täysin tasainen

silfion /sˈilfɪon/ (n)
silphium, sirpe
  antiikin aikana jälkiehkäisyyn käytetty, sittemmin sukupuuttoon kuolleeksi uskottu, tuntematon kasvi

silinteri /sˈilɪntˌerɪ/ (n)
cylindrus
  korkea, lieriönmuotoinen ja jäykkä huopahattu, jossa on lieri

silittää /sˈilɪtːæː/ (v)
admulcere
  liikuttaa raajaansa (yleensä kättä) jonkin päällä kevyesti sitä painamatta, yleensä hellyyden osoituksena
ferro levigare
  tasoittaa vaatteesta tai muuta tekstiilistä rypyt silitysraudalla

silitysrauta /sˈilɪtˌysrauta/ (n)
ferreus
  sähköllä tai aiemmin hellalla tai hiilten avulla kuumennettava väline, jonka metallinen pohja kuumennetaan ja jolla sitten tasoitetaan vaatteiden ryppyjä

silkki /sˈilkːɪ/ (n)
bombyx
  silkkiäistoukan erittämä kuitu, silkkikuitu
bombȳx
  silkkikuidusta valmistettu kangas, silkkikangas

silkkinen /sˈilkːɪnen/ (adj)
bombȳx
  silkistä valmistettu

silkkipaperi /sˈilkːɪpˌaperɪ/ (n)
textus
  ohut sulfiittiselluloosasta valmistettu, yleensä kemiallisesti puhdas paperi, jonka paino on 10—30 g/m².

silkkiuikku /sˈilkːiuˌikːu/ (n)
Podiceps cristatus
  eräs lintulaji () tai sen yksilö

silkkiäistoukka /sˈilkːɪˌæistoukːa/ (n)
bombyx
  silkkiperhosen Bombyx mori toukka, kehitysvaihe. Tämä laji on riippuvainen mulperipuusta. Myös muiden silkkiperhosten toukat, joiden kehräämistä kotelokopista saadaan silkkiä, ovat silkkiäistoukkia.

silli /sˈillɪ/ (n)
aringus
  pohjoisissa merissä elävä parvikala , joka on samaa kalalajia kuin Itämeressä elävä silakka; käytetään paljon maustekalana.

silloin /sˈilloin/ (adv)
deinde
  (ajan adverbi) varhemmin tapahtuneeseen liittyvänä tai aikaisemmin puheena olleena ajankohtana; sillä kertaa, sen ajan, sinä aikana

silloinen /sˈilloinen/ (adj)
alioqui
  silloin olemassa ollut tai oleva

sillä /sˈillæ/ (adv)
nam
  sen vuoksi, siitä syystä, sen tähden, siksi

sillä aikaa /sˈillæ ˈaikaː/ (adv)
interea
  sinä aikana, sen aikana, saman aikaisesti

silminnäkijä /sˈilmɪnnˌækɪjæ/ (n)
arbiter
  tapahtuman omakohtaisesti nähnyt henkilö

silmitön /sˈilmɪtøn/ (adj)
absurdus
  raivoisa, vimmattu

silmu /sˈilmu/ (n)
gemma
  versokasvien kehityksensä alussa oleva verso

silmä /sˈilmæ/ (n)
oculus
  ihmisen tai eläimen kuvan aistimiseen pystyvä elin, joka mahdollistaa näköaistin

silmäkulma /sˈilmækˌulma/ (n)
cantus
  silmää ympäröivässä ihossa kohta, jossa ylä- ja alaluomi kohtaavat

silmälasinsanka /sˈilmælasˌinsaŋka/ (n)
arcu
  silmälasien korvan päälle ulottuva osa, joka pitää silmälasit päässä

silmälasit /sˈilmælasɪt/ (n)
perspicillum
  silmien liki- tai kaukonäköisyyden tai hajataiton korjaamiseksi silmien edessä pidettävät lasiset tai muoviset optiset linssit yhtenäisessä kehyksessä

silmäluomi /sˈilmælˌuomɪ/ (n)
cilium
  silmän päällä liikkuva suojaava ihopoimu

silmälääkäri /sˈilmælˌæːkærɪ/ (n)
ocularius
  lääkäri, joka tutkii silmiä ja niiden sairauksia

silmämuna /sˈilmæmˌuna/ (n)
bulbus oculi
  ihmisen silmän kolmesta kalvosta muodostuva pallomainen silmäkuopassa liikkuva rakennekokonaisuus

silmänisku /sˈilmænˌisku/ (n)
conniveo
  silmää räpäyttämällä lähetetty viesti, joka voi merkitä esimerkiksi edellä sanotun huumorina ymmärtämistä tai flirttiä

silmänkääntäjä /sˈilmæŋkˌæːntæjæ/ (n)
praestīgiātor
  silmänkääntötemppujen tekijä

silmänkääntötemppu /sˈilmæŋkˌæːntøtˌempːu/ (n)
praestīgiae
  ajatuksia johdattelemalla, sorminäppäryyttä ja monesti optisia yms. tehosteita ja apuvälineitä käyttäen tuotetun usein todellisena koettavan harhavaikutelman toteutus

silmänräpäyksellinen /sˈilmænræpˌæyksellɪnen/ (adj)
nunc
  täysin yhtäkkinen, äkillinen

silmänräpäys /sˈilmænræpæys/ (n)
conniveo
  hyvin lyhyt aika

silmänvalkuainen /sˈilmænvˌalkuˌainen/ (n)
albus
  silmän valkoinen osa

silmäripsi /sˈilmærˌipsɪ/ (n)
cilia
  silmäluomen reunassa kasvava jäykkä ihokarva

silta /sˈilta/ (n)
pons
  rakennelma, joka mahdollistaa kulun jonkin esteen, tavallisesti veden yli

silti /sˈiltɪ/ (adv)
nihilōminus
  siitä huolimatta

siluetti /sˈiluˌetːɪ/ (n)
adumbrātiō
  ääriviivakuva, varjokuva

sima /sˈima/ (n)
hydromel
  sitrushedelmästä, tavallisesti keitettyyn veteen laitetuista sitruunaviipaleista, ja sokerista hiivakäymisellä valmistettu juoma

simonia /sˈimonˌia/ (n)
simonia
  kirkollisten virkojen myyminen

simpanssi /sˈimpanssɪ/ (n)
satyrus
  Keski-Afrikassa esiintyvä ihmisapinoihin kuuluva laji, ihmisen lähisukulainen ()

simpukka /sˈimpukːa/ (n)
mollusca
  joukko makeassa tai suolaisessa vedessä eläviä nilviäisiä, joilla on kaksiosainen saranoitu kova kuori ja liikkumiseen tarvittava jalka ()

simuloida /sˈimulˌoida/ (v)
accedo
  mallintaa, jäljitellä

sinappi /sˈinapːɪ/ (n)
sināpi
  (kasvitiede) sinappikasvi

sinappikaali /sˈinapːɪkˌaːlɪ/ (n)
ērūca
  ristikukkaiskasveihin kuuluva kaalin sukuinen kukkiva viljelyskasvi (), jota käytetään yrtti- ja salaattivihanneksena ja myydään nimellä rucola

sinappikaasu /sˈinapːɪkˌaːsu/ (n)
gasum sinapis
  rikkisinappikaasu, kemiallisen sodankäynnin taistelukaasu 1. maailmansodan ajalta

sinappikasvi /sˈinapːɪkˌasvɪ/ (n)
sināpi
  (kasvitiede) sinappi, joukko (Sinapis)-suvun ja eräitä (Brassica)-suvun keltakukkaisia ristikukkaiskasveja, joiden siemenistä tehdystä jauheesta valmisteaan mausteena käytettyä tahnamaista sinappia

sinetti /sˈinetːɪ/ (n)
sigillum
  kuumaan vahaan painettu kuvio jolla voidaan sulkea kirje ja varmistaa asiakirjan aitoutta

sinfonia /sˈinfonˌia/ (n)
symphonia
  laaja, useimmiten kolmesta tai neljästä osasta koostuva orkesteriteos

singota /sˈiŋŋota/ (v)
catapulta
  lähettää nopeasti liikkelle halki ilman; heittää

singulatiivi /sˈiŋŋulatˌiːvɪ/ (n)
nomen unitatis
  kerran tapahtuvan kertominen kerran

sinihai /sˈinɪhai/ (n)
prionace glauca
  eräs suurikokoinen hailaji

siniittinen /sˈinɪːtːɪnen/ (adj)
Sinesis
  (kielestä) kiinalainen

sininen /sˈinɪnen/ (adj)
caeruleus, caerulea, caeruleum
  väriltään sininen

sininen /sˈinɪnen/ (n)
caeruleus
  eräs väri

sinisilmäinen /sˈinɪsˌilmæinen/ (adj)
crēdulus
  hyväuskoinen, naiivi

sinisimpukka /sˈinɪsˌimpukːa/ (n)
mutili
  suolaisessa merivedessä viihtyvä simpukkalaji (Mytilus edulis), jota hyödynnetään ihmisravintona

sinitiainen /sˈinɪtɪˌainen/ (n)
Cyanistes caeruleus
  , eräs tiaisiin () kuuluva lintu

sinivalas /sˈinɪvalas/ (n)
Balaenoptera musculus
  hetulavalaiden alalahkoon kuuluva valaslaji (Balaenoptera musculus), suurin eläinlaji, jonka tiedetään koskaan olleen olemassa

sinkki /sˈiŋkːɪ/ (n)
zincum
  sinkkiryhmän metallinen alkuaine, kemiallinen merkki Zn

sinkku /sˈiŋkːu/ (n)
caelebs
  henkilö, joka ei ole vakituisessa parisuhteessa
  albumista erikseen myyntiin ja radiosoittoon otettu musiikkikappale

sinne /sˈinne/ (adv)
eo
  ilmaisemassa liikkeen päämäärää

sipuli /sˈipulɪ/ (n)
cepa, caepa, caepula, caepulla
  -suvun syötäviä kasveja, joiden osia käytetään maustamiseen ja vihanneksina, erityisesti keltasipuli ()

sireeni /sˈireːnɪ/ (n)
Siren
  kovaääninen merkinantolaite

sirkka /sˈirkːa/ (n)
gryllus
  mikä tahansa sirkkojen heimoon () kuuluva suorasiipisten hyönteisten laji tai sellaisen yksilö

sirkus /sˈirkus/ (n)
circus
  paikasta toiseen liikkuva esitys, johon yleensä kuuluu akrobaatteeja, jonglööreitä, eläimiä, klovneja ja muita taiteilijoita

sirppi /sˈirpːɪ/ (n)
falx
  käyräteräinen lyhytvartinen leikkuutyökalu, jolla leikataan viljaa

sisar /sˈisar/ (n)
soror
  naispuolinen sisarus

sisarenpoika /sˈisarˌempoika/ (n)
nepos
  sisaren poika

sisarentytär /sˈisarˌentytær/ (n)
filia fratris
  sisaren tytär

sisilialainen /sˈisɪlˌialˌainen/ (adj)
Siciliensis
  Sisiliasta peräisin oleva tai Sisiliaan liittyvä

sisilisko /sˈisɪlˌisko/ (n)
lacerta
  toinen Suomessa esiintyvistä liskolajeista (Zootoca vivipara)

sisyfolainen /sˈisyfolˌainen/ (adj)
Sisypheius
  jatkuva tai toistuva ja työläs, mutta turhanpäiväinen

sisäelin /sˈisæelɪn/ (n)
viscus
  rinta-, vatsa- tai lantio-ontelon suuri elin

sisäkatto /sˈisækˌatːo/ (n)
lacunar
  huonetilan yläpinta ja tyypillisesti yläpohjarakenteen alapinta

sisäkkö /sˈisækːø/ (n)
ancilla
  naispalvelija, joka huolehtii kodinhoidosta kuten siivouksesta

sisäkorva /sˈisækˌorva/ (n)
auris interna
  ohimoluun sisällä oleva nesteen täyttämä korvan osa

sisällissota /sˈisællˌissota/ (n)
bellum civile
  saman valtion kansalaisten keskenään valtion sisällä käymä sota

sisällä /sˈisællæ/ (adv)
intus
  jossakin asiassa, esineessä tai tilassa niin, että se ympäröi väljästi

sisälmys /sˈisælmys/ (n)
omāsum
  vatsaontelon ja rintaontelon sisus

sisältyä /sˈisæltˌyæ/ (v)
inclūdō
  kuulua johonkin

sisältää /sˈisæltæː/ (v)
teneo
  pitää sisällään (svetisismi)

sisältö /sˈisæltø/ (n)
contentus
  mitä jokin sisältää, sisällys

sisämaa /sˈisæmaː/ (n)
mediterrāneus
  alue yleisesti maantieteellisen alueen tai erityisesti jonkin valtion alueen sisäosassa

sisämeri /sˈisæmˌerɪ/ (n)
lacus
  meri, josta on salmien kautta yhteys valtamereen

sisäpiiri /sˈisæpˌiːrɪ/ (n)
penitus
  muut poissulkeva ryhmä, klikki t. hyvä veli -kerho

sisäpuolella /sˈisæpˌuolella/ (adv)
intrā
  sisällä; sisäpuolen suunnassa

sisäpuoli /sˈisæpˌuolɪ/ (n)
intus
  se mikä ei ole suljetun tilan tai alueen sisäpintaan tai muuhun rajaan rajautuvan ulkopuolta; sisäpinta, sisusta

sisätaite /sˈisætˌaite/ (n)
valles
  kahden vierekkäisen kattopinnan suoraviivainen, kovera yhtymäkohta

sisään /sˈisæːn/ (adv)
a
  johonkin asiaan niin, että asia on joka puolella tiiviisti ympärillä

siten /sˈiten/ (adv)
sic
  (proadverbi) sillä tavalla, niin

sitkeä /sˈitkeæ/ (adj)
tenax
  joka ei lannistu helpolla

sitoa /sˈitoa/ (v)
ligo
  laittaa kiinni narulla tai köydellä
alligō
  laittaa side
ligō
  rajoittaa muuttujan arvoja toisen perusteella

sitoutumaton /sˈitoutˌumaton/ (adj)
independens
  puolueista riippumaton, puolueeseen kuulumaton

sitra /sˈitra/ (n)
cithara
  kielisoitin, jota soitetaan näppäilemällä plektralla t. sormin kaikukopan ylitse pingotettuja kieliä

sitrushedelmä /sˈitrushedˌelmæ/ (n)
citrus
  lähinnä ruutakasveihin kuuluvien sitruspuiden lohkoinen marja

sitruuna /sˈitruːna/ (n)
citreus
  ruutakasveihin kuuluva sitruspuu, sitruunapuu
  sen tuottama sitrushedelmä

sitruunaperhonen /sˈitruːnapˌerhonen/ (n)
Gonepteryx rhamni
  kaaliperhosten heimoon kuuluva päiväperhonen

sitten /sˈitːen/ (adv)
deinde
  mennyttä aikaa ilmaiseva
abhinc
  sen tai tämän jälkeen

sitä mukaa /sˈitæ mˈukaː/ (adv)
ante
  sen myötä, siinä samalla, samalla kertaa

siula /sˈiula/ (n)
ala
  nuotan reiden uloin havas

sivellin /sˈivellɪn/ (n)
pēnicillum
  maalin tai lakan levittämiseen tarkoitettu työkalu, jossa on karvoista tehdyt harjakset

sivellä /sˈivellæ/ (v)
admulcere
  pyyhkiä käsin hellävaroen kevyesti koskettaen, silitellä
pingere
  levittää jollekin pinnalle jotakin siveltimellä tai muulla tavoin
ovum
  viimeistellä

sivilisaatio /sˈivɪlɪsˌaːtɪo/ (n)
civilizatio
  pysyvän asutuksen järjestäytynyt yhteiskunta, joka perustuu maanviljelykselle ja jolla on ominainen kulttuuri ja jolle ovat tyypillisiä kaupunkien muodostaminen, yhteiset säännöt, valtahierarkiat ja sen olemassaolon edellytyksenä toimivien alueiden sotilaallinen puolustaminen

sivistynyt /sˈivɪstynyt/ (adj)
cultus
  sivistykseltään kehittynyt; laajasti tai syvällisesti oppinut

sivistys /sˈivɪstys/ (n)
civilizatio
  henkinen kehittyneisyys, kulttuuri, valistus, sivilisaatio

sivu /sˈivu/ (n)
pagina
  kirjan tai lehden aukeaman numeroitu toinen puoli, paperin yksi puoli; myös verkkosivu

sivulause /sˈivulˌause/ (n)
sententia subordinata
  lause, joka on toisen (hallitsevan) lauseen osa

sivusto /sˈivusto/ (n)
pagina
  internetissä saatavilla oleva yksittäinen kokonaisuus, joka identifioidaan uniikilla URL:lla

sivuttaa /sˈivutːaː/ (v)
pagina
  numeroida sivut ja jakaa teksti sivuille

siván /sˈivan/ (n)
siban
  sivánkuu, siván-kuu juutalaisen kalenterin kuukausi ijjár- ja tammúz-kuun välissä, gregoriaanisen kalenterin touko-kesäkuussa

skandaali /skˈandaːlɪ/ (n)
flāgitium
  asianosaisten maineelle haitallinen tapahtuma

skandium /skˈandium/ (n)
scandium
  eräs alkuaine

skanneri /skˈannerɪ/ (n)
sarotis
  laite, joka digitalisoi kuvia ja tekstiä

skarabee /skˈarabeː/ (n)
coleopterum
  muinaisessa Egyptissä käytetty amuletti, joka muotoiltiin pillerinpyörittäjän mukaan

skeitata /skˈeitata/ (v)
tabula subrotata
  rullalautailla

skene /skˈene/ (n)
locus
  esiintymislava, lava; näyttämö
  tietty musiikki-, muoti- tai alakulttuuripiiri

skeptismi /skˈeptɪsmɪ/ (n)
scepticismus
  oppi jonka mukaan ihminen ei voi saavuttaa varmaa tietoa

sketsi /skˈetsɪ/ (n)
adumbro
  lyhyt komediallinen esitys

skitsofrenia /skˈitsofrˌenɪa/ (n)
schizophrenia
  maailman terveysjärjestön ICD-10-luokituksessa F20; henkilön todellisuudentajuun ja toimintakykyyn merkittävästi vaikuttava mielisairaus, jolle ovat ominaisia muiden muassa harhaluulot, harha-aistimukset, tunneilmaisujen latistuminen, vetäytyminen ihmissuhteista ja taantuminen aikaisemmalta toimintakyvyn tasolta

skorpioni /skˈorpɪˌonɪ/ (n)
scorpio
  hämähäkkieläinten lahkon Scorpionida eläimiä, joilla on tavallisesti suuret sakset ja myrkkypiikki. Jotkut lajeista ovat hyvin myrkyllisiä.

skotlantilainen /skˈotlantɪlˌainen/ (n)
Scotus
  Skotlannissa asuva Ison-Britannian kansalainen

slagi /slˈaɡɪ/ (n)
scoria
  (metallurgia; murt.) kuona, masuunikuona; myös slaki

slovakialainen /slˈovakˌialˌainen/ (adj)
slovachus
  Slovakiasta peräisin oleva tai Slovakiaan liittyvä

smaragdi /smˈaraɡdɪ/ (n)
smaragdus
  vihreä platinaa arvokkaampi jalokivi

sodankäynti /sˈodaŋkˌæyntɪ/ (n)
mīlitia
  kahden itsenäisen tahon välistä organisoitua, vihamielistä ja väkivaltaista vaikuttamista

sodomiitti /sˈodomˌiːtːɪ/ (n)
cinaedus
  paheksuttu tai rikolliseksi julistettu paheellinen anaaliyhdynnän harjoittaja; (laajemmin) homoseksuaali mies

sohva /sˈohva/ (n)
cubīle
  pehmustettu monen istujan istuin

soida /sˈoida/ (v)
tinniō
  tuottaa ääntä värähtelemällä, kilistä
  (korvasta) aistia olematonta ääntä voimakkaan melun jälkeen

soihtu /sˈoihtu/ (n)
fax, taeda
  kädessä kannettava varrellinen palavaa ainetta sisältävä valaisuväline

soitin /sˈoitɪn/ (n)
āctor
  laite, ohjelma tai sovellus, joka toistaa tallennettua ääntä tai kuvaa

soittaa /sˈoitːaː/ (v)
cano
  tuottaa musiikkia soittimella
tinniō
  tuottaa ääntä laitteella
  ottaa yhteyttä puhelimella

soittaja /sˈoitːaja/ (n)
-cen
  henkilö, joka soittaa jotakin soitinta, muusikko, instrumentalisti

soittokello /sˈoitːokˌello/ (n)
campana
  merkinantolaite, jota soitetaan lyömällä tai nappia painamalla

soittopöytä /sˈoitːopˌøytæ/ (n)
alloquor
  urkujen koskettimistoista koostuva laitteisto

sokea /sˈokea/ (adj)
caecus
  sellainen, joka ei kykene näkemään tai jonka näkökyky on merkittävästi heikentynyt

sokea /sˈokea/ (n)
caecus
  henkilö, joka on syvästi heikkonäköinen: lähes tai täysin näkökyvytön

sokeri /sˈokerɪ/ (n)
saccharum
  sakkaridirenkaista ja niihin liittyneistä ryhmistä muodostunut makea kasvisperäinen hiilihydraatti
  elintarvikkeena ruokosokeri eli sakkaroosi; rypälesokerin (glukoosi) ja hedelmäsokerin (fruktoosi) yhdiste, jota valmistetaan sokeriruo’osta ja sokerijuurikkaasta

sokeus /sˈokeus/ (n)
caecitas
  näköaistin toimintakyvyttömyys
caecitās
  kyvyttömyys havaita jotakin

sokkelo /sˈokːelo/ (n)
labyrinthus
  sisäkorvan onteloiden yhteisnimi

sola /sˈola/ (n)
angustiae
  kapea kulkureitti korkeiden pinnanmuodostumien tai rakenteiden muodostamien esteiden välissä

solakka /sˈolakːa/ (adj)
gracilis
  pitkä, hoikka ja suora

solisluu /sˈolɪsluː/ (n)
clavicula
  rintalastan ja lapaluun välissä sijaitseva poikittainen luu (lat. clavicula)

solki /sˈolkɪ/ (n)
buccula
  vyötä tai muuta nauhaa kiinni itsessään tai toisessa nauhassa pitävä kappale

solmia /sˈolmɪa/ (v)
nōdō
  tehdä solmu tai solmuja
facere
  tehdä sopimus jostakin

solmia avioliitto /sˈolmɪa ˈavɪolˌiːtːo/ (v)
marito
  virallistaa keskinäinen parisuhde aviolliseksi

solmio /sˈolmɪo/ (n)
focale Croatum
  kaulan ympärille kauluspaidan alas taitetun kauluksen alle solmittava nauhamainen asuste

solmu /sˈolmu/ (n)
nōdus
  narun tai köyden kiinnitys solmimalla se
  nopeusyksikkö merenkulussa, meripeninkulma tunnissa, ja ilmailussa, 1,852 km/h

solu /sˈolu/ (n)
cellula
  eliön rakenteellinen ja toiminnallinen perusyksikkö, joka sisältää kokonaisuudessaan sen perimän; eliöiden pienin elollinen rakenneyksikkö

solulima /sˈolulˌima/ (n)
cytoplasma
  solun sisäinen nesteseos, jossa on veteen liuenneita ja suspensoituneita aineita

soma /sˈoma/ (adj)
pulcher
  miellyttävän näköinen, suloinen, kaunis, söpö

somistaa /sˈomɪstaː/ (v)
decorō
  tehdä liikkeen tai muun sisustus tai ulkoasu edustavan näköiseksi, koristaa

sommitelma /sˈommɪtˌelma/ (n)
combinatio
  suunnitellusti eri nappuloilla tehty edullisempaan asemaan johtava useamman peräkkäisen siirron sarja, jossa alkusiirron jatko on usein sarja taktisiin laskelmiin perustuvia pakkosiirtoja

sonni /sˈonnɪ/ (n)
taurus
  koiraspuolinen nauta

sonta /sˈonta/ (n)
stercus
  kiinteä tai puolikiinteä eläimen uloste
fimus
  kuivikkeisiin sekoitettu hitaasti palanut kiinteä tai puolikiinteä eläimen uloste

soopeli /sˈoːpelɪ/ (n)
mus silvestris
  näätäeläin (), jota esiintyy Pohjois-Aasiassa Ural-vuoristosta läpi Siperian Mongoliaan, Kiinaan, Pohjois-Koreaan ja Hokkaidōn saarelle Japaniin

sopeutua /sˈopeutˌua/ (v)
adaptō
  muuttua sopimaan, mukautua uusiin olosuhteisiin

sopia /sˈopɪa/ (v)
aptus
  mahtua, olla fyysisesti mahtuva
adaequō
  olla pukeva, sellainen jonka väri tai tyyli pukevat kantajaansa
ire
  olla mahdollista tai hyväksyttyä, olla sopivaa, käydä, käydä päinsä
sedeo
  tehdä sovinto, selvittää riita

sopimuksentekorikkomus /sˈopɪmˌuksentˌekorˌikːomus/ (n)
culpa in contrahendo
  Tuottamuksen muoto, jossa sopimuksesta neuvotteleva sopijapuoli ei todellisuudessa aiokaan tehdä sopimusta. Korvausvelvollisuus ei synny, vaikka sopijapuoli keskeyttää neuvottelut syytä ilmoittamatta, mutta toisen kuluja voi joutua korvaamaan, jos esimerkiksi pyytää urakasta tarjouksia selvittääkseen hintatasoa, mutta aikomatta tehdä sopimusta kenenkään tarjoajan kanssa. Käsitettä ei käytetä eikä määritellä lainsäädännössä, vaan se on oikeustieteessä luotu instituutio.

sopimus /sˈopɪmus/ (n)
pactum
  suullinen tai kirjallinen osapuolten välinen yhteisymmärrys, jossa molemmat osapuolet sitoutuvat noudattamaan sopimuksessa määriteltyjä ehtoja

sopiva /sˈopɪva/ (adj)
aptus
  johonkin tarkoitukseen hyvä, käypä
  sellainen, joka ei ole liian iso eikä liian pieni

sopusointu /sˈopusˌointu/ (n)
concentio
  harmonia

sora /sˈora/ (n)
glārea
  kivinen maalaji, jonka raekoko on luokkaa 2...20 mm

sordiino /sˈordɪːno/ (n)
infans
  soittimessa käytettävä lisälaite, joka vaimentaa ääntä ja usein myös muuttaa sen sävyä

sorkka /sˈorkːa/ (n)
ungula
  parivarpaisen kavioeläimen jalan alaosa

sorkkarauta /sˈorkːarˌauta/ (n)
vectis
  teräksinen tai rautainen tanko, jota käytetään vipuna ja jonka mutkalle taivutetussa päässä on hahlo naulojen irrotukseen

sorkkia /sˈorkːɪa/ (v)
contactus
  sormeilla, käpälöidä

sormeilla /sˈormeilla/ (v)
palpo
  koskea sormin, käpälöidä

sormenjälki /sˈormenjˌælkɪ/ (n)
digiti signum
  ihmisen sormenpään yksilöllinen ja koko iän samanlaisena pysyvä ihon urien kuvio; sormen ihon kuviosta jäänyt jälki jollakin pinnalla

sormettaa /sˈormetːaː/ (v)
digitus
  tyydyttää itseään sormin, käytetään ilmaisemaan naisten itsetyydytystä

sormi /sˈormɪ/ (n)
digitus
  käden nivelikäs uloke; ihmisen kädessä näitä ovat peukalo, etusormi, keskisormi, nimetön ja pikkusormi

sormikas /sˈormɪkas/ (n)
chirotheca
  kudottu käsine, jossa on paikka erikseen jokaiselle sormelle

sormiluu /sˈormɪluː/ (n)
ossa phalangum digitorum
  sormen luu

sormio /sˈormɪo/ (n)
plectrologium
  käsin soitettava soittimen koskettimisto; musiikki-instrumentin osa

sormus /sˈormus/ (n)
anulus
  sormen ympäri tuleva rengas, sormessa pidettävä koru

sorsa /sˈorsa/ (n)
anas
  sorsien heimon () lintu, joko varsinainen sorsa, eli puolisukeltajasorsa tai sukeltajasorsa

sortua /sˈortua/ (v)
ruō
  romahtaa, hajota painovoiman vaikutuksesta

sorvata /sˈorvata/ (n)
tornus
  käsitellä esimerkiksi puu- tai metallikappaletta sorvilla

sorvi /sˈorvɪ/ (n)
tornus
  pyörivän kappaleen työstöön käytettävä lastuavan työstön työkone, jossa paikallaan oleva terä irrottaa työstökohteesta materiaalia

sosialismi /sˈosɪalˌismɪ/ (n)
socialismus
  vastauksena teollistumisen aiheuttamiin yhteiskunnallisiin ongelmiin kehittynyt ryhmä erilaisia ideologioita, joissa omaisuus ja tulonjako halutaan pitää yhteiskunnallisen sääntelyn alaisena yksilöiden tai markkinavoimien sijaan

sosialisti /sˈosɪalˌistɪ/ (n)
socialista
  sosialismia kannattava henkilö; usein henkilö joka kiinnittää huomiota tulonjakokysymyksiin

sosiologia /sˈosɪˌoloɡˌia/ (n)
sociologia
  yhteiskuntatieteisiin kuuluva sosiaalisia järjestelmiä sekä yksilöiden, ryhmien ja yhteiskuntien välisiä sosiaalisia suhteita tutkiva käyttäytymistiede

sota /sˈota/ (n)
bellum, arma
  väkivaltainen yhteenotto kahden tai useamman järjestäytyneen osapuolen, useimmiten valtioiden, aseistettujen joukkojen välillä sotatilan vallitessa

sota-alus /sˈotaˈalus/ (n)
navis bellica
  sotatoimiin tarkoitettu alus

sotaisa /sˈotaisa/ (adj)
bellicōsus
  sellainen, joka on mieleltään tai olemukseltaan sotimiseen taipuvainen, sotaa ihannoiva, vahvasti riidanhaluinen; sotaan valmis

sotamies /sˈotamies/ (n)
gregārius
  miehistöön lukeutuvan sotilaan sotilasarvo maavoimissa

sotavanki /sˈotavˌaŋkɪ/ (n)
dēditīcius
  sodassa vihollisen vangiksi joutunut sotilas tai siviili

sotilaallinen /sˈotɪlˌaːllɪnen/ (adj)
militaris
  sotaa, sodankäyntiä, sotilastointa koskeva, niiden alaan t. piiriin kuuluva, niissä esiintyvä, niille ominainen, niiden tarkoitusperää palveleva

sotilas /sˈotɪlas/ (n)
miles
  sotajoukkoihin kuuluva henkilö; armeijan tai muun järjestäytyneen joukon aseistettu ja univormua kantava jäsen

sotilashenkilö /sˈotɪlˌasheŋkˌilø/ (n)
bellator
  puolustuslaitoksessa palvelevien henkilöiden sotilasarvosta riippumaton yleisnimitys, jota käytetään erityisesti kantahenkilökuntaan kuuluvista, mutta ei armeijan siviilihenkilöstöstä

sotilaskarkuri /sˈotɪlˌaskarkˌurɪ/ (n)
desertor
  yksiköstään luvatta pitemmäksi ajaksi poistunut sotilas

sotkea /sˈotkea/ (v)
trahea
  ottaa mukaan johonkin; sekoittaa joku johonkin

sotkeutua /sˈotkeutˌua/ (v)
illaqueō
  mennä sellaiseen tilaan, jonka selvittäminen on vaikeaa
  muodostaa jonkin kanssa tällainen sotku
admisceō
  (ihmisestä) puuttua tai joutua mukaan toisten asioihin; sekaantua

sotkuinen /sˈotkwɪnen/ (adj)
incomptus
  sekaisin oleva, sotkussa oleva, likainen

soturi /sˈoturɪ/ (n)
bellātor
  sotilas, taistelija

soudella /sˈoudella/ (v)
navis
  () soutaa

soutaa /sˈoutaː/ (v)
remigare
  liikuttaa alusta haluttuun kulkusuuntaan käyttäen yhtä tai useampaa airoparia hankaimissaan, joskus vain yksittäistä airoa hankaimeen sijoitettuna

soutaja /sˈoutaja/ (n)
rēmex
  henkilö, joka soutaa

sovelias /sˈovelɪas/ (adj)
aptus
  se, mikä on sopivaa, hyväksyttävä

sovellus /sˈovellus/ (n)
applicatio
  jonkin teorian tai mallin käyttäminen käytännössä

soveltaa /sˈoveltaː/ (v)
ponere
  käyttää teoriassa keksittyä käytännössä

sovinnollinen /sˈovɪnnˌollɪnen/ (adj)
amīcus
  sellainen, joka pyrkii ristiriidan rauhanomaiseen ratkaisuun, sovintoon, sopuun; sovitteleva

sovittaa /sˈovɪtːaː/ (v)
expiō
  hyvittää tekemänsä vääryys
expendo
  kärsiä rangaistus

sovittelija /sˈovɪtːˌelɪja/ (n)
agaga
  henkilö, joka sovittelee (riitaa)

spagaatti /spˈaɡaːtːɪ/ (n)
fissus
  voimisteluliike, jossa istutaan jalat eteen ja taakse ojennettuina

spatiaalinen /spˈatɪˌaːlɪnen/ (adj)
spatialis
  tilaa tai välimatkaa koskeva, avaruudellinen

spektaakkeli /spˈektaːkːˌelɪ/ (n)
spectāculum
  näytelmä tai näytös, jolla on mahtavat puitteet

spektri /spˈektrɪ/ (n)
idolum
  säteilyn taajuusjakauma

sperma /spˈerma/ (n)
semen
  siemenneste

spiraali /spˈiraːlɪ/ (n)
helica
  pyöreä kuvio joka kiertyy keskustastaan laajenevasti ulospäin

spiraalimainen /spˈiraːlɪmˌainen/ (adj)
tortilis
  spiraalin muotoinen

spontaani /spˈontaːnɪ/ (adj)
spontāneus
  oma-aloitteinen, ohjailematon

spontaanisti /spˈontaːnˌistɪ/ (adv)
sponte
  spontaanilla tavalla, vailla ulkoista syytä

stabiili /stˈabɪːlɪ/ (adj)
equile
  (tasapainosta) vakaa; sellainen, joka ei ole herkkä menettämään tasapainoaan

stadi /stˈadɪ/ (n)
civitas
  kaupunki

stadion /stˈadɪon/ (n)
stadium
  urheilukenttä, jota ympäröi kokonaan tai osittain katsomorakennelma, myös stadioni

stailata /stˈailata/ (v)
modus
  ehostaa, kaunistaa, tehdä pinnoista kauniimpia, fiksata

standaari /stˈandaːrɪ/ (n)
vexillum
  pienikokoinen, välittömästi tankoon kiinnitettävä lippu

standardi /stˈandardɪ/ (n)
vexillum
  malli, tyyppi, normi

standartti /stˈandartːɪ/ (n)
vexillum
  jokin samannimisistä entisistä puutavaran ja sahatavaran mitta- ja hintayksiköistä, jotka olivat erilaiset sahatavaralle sekä pyöreälle ja veistetylle puutavaralle sekä myös maittain erisuuruisia

statiivi /stˈatɪːvɪ/ (n)
perpetior
  (varsinkin laboratoriossa) jonkin kannattelemiseen käytettävä tukiteline

statuutti /stˈatuːtːɪ/ (n)
scītum
  sääntö

steele /stˈeːle/ (n)
stela
  pystyssä oleva, koristeltu tai kirjoitettu kivilaatta, joihin kirjoitettiin julkisia päätöksiä tai niitä pystytettiin haudoille

steeli /stˈeːlɪ/ (n)
stela
  kasvin juuren ja varren ydinosa, johtosolukkokimppu

stemmi /stˈemmɪ/ (n)
caulis
  polkupyörän ohjainkannatin

steriili /stˈerɪːlɪ/ (adj)
sterilis
  lisääntymiskyvytön, hedelmätön

steriloida /stˈerɪlˌoida/ (v)
sterilizare
  tehdä steriiliksi

stipendi /stˈipendɪ/ (n)
dono
  esimerkiksi koulun hyvästä työstä antama kannustuspalkinto; myös apuraha

strategia /strˈateɡˌia/ (n)
ars bellica
  organisaation pitkän aikavälin kehityssuunta ja -ulottuvuus, jonka avulla muuttuvassa ympäristössä voimavaroja ja kykyjä järjestelemällä saavutetaan etuja kilpailussa

stressi /strˈessɪ/ (n)
opprimō
  (fysiologia) yksilössä muodostuva henkinen vaste ulkoisiin vaikutuksiin ja niiden muodostamaan uhkaan, stressivaikutus

striimata /strˈiːmata/ (v)
rīvus
  suoratoistaa; toistaa suoratoistona

striimi /strˈiːmɪ/ (n)
rīvus
  Internetissä välitetty suora lähetys

stringit /strˈiŋŋɪt/ (n)
fīlum
  bikinit, joiden alaosana on pienet housut, joissa takaosassa on vain narut ja jotka paljastavat takapuolen

stripata /strˈipata/ (v)
nudor
  riisua vaatteita esityksenkaltaisesti

strippi /strˈipːɪ/ (n)
nudo
  lyhyt, usein humoristinen sarjakuva, jonka pituus on yleensä 2–4 ruutua; usein sanomalehdissä

strontium /strˈontium/ (n)
strontium
  eräs alkuainemetalli

strutsi /strˈutsɪ/ (n)
struthio
  suurikokoinen afrikkalainen lentokyvytön lintu ()

struuma /strˈuːma/ (n)
ingluvies
  kilpirauhasen suurentuma

stuertti /stˈuertːɪ/ (n)
baiulus
  miespuolinen henkilö, joka palvelee matkustajia lentokoneessa tai laivassa

subjekti /sˈubjektɪ/ (n)
subjectum
  kohde, se mistä jotakin lausutaan; olio, joka ajattelee, tajuaa ja toimii
  alus, lauseenjäsen, joka kertoo predikaatin ilmaiseman tekemisen tekijän tai kokijan. Suomen kielessä subjektin sijamuoto on nominatiivi, partitiivi tai genetiivi.
subiectus
  hallitsijan alamainen

subjektiivinen /sˈubjektˌiːvɪnen/ (adj)
subjectivus
  sellainen, joka koskee subjektia, subjektille kuuluva tai subjektille ominainen

subjunktiivi /sˈubjuŋktˌiːvɪ/ (n)
modus adiunctivus
  latinan konjunktiivista kehittynyt, romaanisissä kielissä esiintyvä verbin tapaluokka, joka ilmaisee esim. toivottua tai epätodellista tapahtumaa; kielihistoriallisesti sama kuin joidenkin indo-eurooppalaisten kielten konjunktiivi

substanssi /sˈubstanssɪ/ (n)
substantia
  tosiolio, häviämätön ja muuttumaton olevaisen perustekijä

substantiivi /sˈubstantˌiːvɪ/ (n)
substantivum, nomen substantivum
  . nomineihin kuuluva sana, joka merkitsee asioiden, esineiden, aikajaksojen, henkilöiden, paikkojen jne. nimityksiä; jakaantuvat kahteen pääryhmään: yleisnimiin eli appellatiiveihin ja erisnimiin eli propreihin

substantiivinen /sˈubstantˌiːvɪnen/ (adj)
substantivalis
  substantiivin tavoin toimiva

substituutti /sˈubstɪtˌuːtːɪ/ (n)
vicāria
  tietyn hyödykkeen korvike, kun sen hinta nousee suhteessa muihin hyödykkeisiin (substituutio on harvoin täydellinen)

suhde /sˈuhde/ (n)
consuetudo
  asioiden välinen keskinäinen riippuvuus ja vuorovaikutus
genus
  suhtautumistapa tai kannanotto asiaan

suhteellinen /sˈuhteːllɪnen/ (adj)
relātīvus
  (numeerisessa) suhteessa johonkin oleva

suhteellisesti /sˈuhteːllɪsˌestɪ/ (adv)
relātīvē
  suhteessa johonkin

suihku /swˈihku/ (n)
tubus
  tavallisesti kylpyhuoneessa sijaitseva paikka, jossa ihminen käy peseytymässä

suihkukone /swˈihkukˌone/ (n)
planum
  suihkulentokone, yhden tai useamman suihkumoottorin kuljettama lentokone

suihkulähde /swˈihkulˌæhde/ (n)
fons
  keinotekoisesti vettä vesiputouksen tai vesisuihkun omaisesti lennättävä monumentti

suisto /swˈisto/ (n)
bucca
  joen laskualue, delta

suitsuke /swˈitsuke/ (n)
suffīmen
  suitsute, aromaattinen aine, joka palaessaan levittää ympäristöönsä tuoksua

sujua /sˈujua/ (v)
ago
  edetä (toivotulla tavalla)

sukellus /sˈukellus/ (n)
desilire
  meneminen veden alle

sukellusvene /sˈukellˌusvene/ (n)
navis submarina
  pinnalla liikkumisen lisäksi veden alla sukelluksissa omatoimiseen liikkumiseen pystyvä alus

sukeltaa /sˈukeltaː/ (v)
desilire
  uida veden alla
  hypätä veteen
perpendiculum
  (talousslangia) romahtaa, alentua selvästi

sukeltaja /sˈukeltˌaja/ (n)
ūrinātor
  se, joka sukeltaa, veden alla liikkuja

sukka /sˈukːa/ (n)
impilium
  jalkaterän ja nilkan sekä mahdollisesti muutakin jalkaa peittävä vaatekappale

sukkela /sˈukːela/ (adj)
facētus
  terävästi oivallettu, älyllinen
celer
  joutuisa, nopea, vikkelä
impār
  vitsikäs, hauska

sukkula /sˈukːula/ (n)
alveolus
  kangaspuiden edestakaisin liikutettava osa, joka pujottaa kuteen loimien välitse

suklaa /sˈuklaː/ (n)
cacaotica
  kaakaomassasta ja -voista sekä sokerista valmistettava makeinen

suklaalevy /sˈuklaːlˌevy/ (n)
cacaotica
  suklaa myytynä ohueksi levyksi valettuna

suku /sˈuku/ (n)
genus
  tieteellisen luokittelun taso, johon kuuluu samankaltaisia lajeja

sukulainen /sˈukulˌainen/ (n)
cognāta
  samaan sukuun kuuluva henkilö

sukulaisuus /sˈukulˌaisuːs/ (n)
genus
  tilanne tai olotila, joka vallitsee sellaisten henkilöiden välillä, joiden esivanhemmista joku on yhteinen

sukunimi /sˈukunˌimɪ/ (n)
nomen
  yleensä vanhemmilta, lapsille periytyvä erisnimi, joka ilmaisee lapsen kuuluvan tiettyyn sukuun ja erottaa lapsen toisista etunimeltään samannimisistä henkilöistä

sukupolvi /sˈukupˌolvɪ/ (n)
aetas
  ihmiset, jotka ovat vanhempiensa jälkeläisiä ja keskenään samassa polvessa, kuten lapsia tai lapsenlapsia

sukupuoli /sˈukupˌuolɪ/ (n)
genus, sexus
  suvullisesti lisääntyvillä lajeilla ilmenevä ominaisuus, jonka perusteella yksilöt ovat jaettavissa munasoluja tuottaviin yksilöihin eli naaraisiin ja siittiösoluja tuottaviin yksilöihin eli koiraisiin

sukupuolielin /sˈukupˌuolielɪn/ (n)
natura
  lisääntymiseen käytettävä elin, joka erottaa sukupuolet toisistaan; miehen penis tai naisen emätin

sukupuolivietti /sˈukupˌuolɪvˌietːɪ/ (n)
libīdō
  seksuaalisuutta ohjaava käyttäytymismalli, joka yksilöllä on ilman ennakkokokemusta

sukupuoliyhdyntä /sˈukupˌuoliyhdˌyntæ/ (n)
coitus
  seksuaalinen tapahtuma, jossa siitin on emättimessä; kädellisten menetelmä käynnistää suvunjatkuminen

sukupuutto /sˈukupˌuːtːo/ (n)
exstinctiō
  eliölajin kuoleminen, häviäminen viimeistä yksilöä myöten

sukututkija /sˈukutˌutkɪja/ (n)
genealogista
  henkilö joka tekee sukututkimusta

sula /sˈula/ (adj)
fūsilis
  nestemäisessä olomuodossa oleva, juokseva

sulaa /sˈulaː/ (v)
liquescō
  muuntua kiinteästä aineesta nesteeksi

sulattaa /sˈulatːaː/ (v)
liquefaciō
  saattaa nestemäiseen olotilaan lämpötilaa nostamalla

sulautua /sˈulautˌua/ (v)
alter
  muuntua yhteen tai yhdeksi jonkun tai jonkin kanssa

sulhanen /sˈulhanen/ (n)
fidentiatus
  naimisiin menevän henkilön tuleva aviomies

suljettu /sˈuljetːu/ (adj)
clausus
  ei kaikille avoin, yksityinen
  kiinni laitettu tai kiinni oleva

sulka /sˈulka/ (n)
penna
  kookas jäykkä höyhen

sulkakynä /sˈulkakˌynæ/ (n)
Chilonium
  linnun sulan ontto varsiosa
penna
  linnun sulasta tehty kynä

sulkava /sˈulkava/ (n)
sparulus
  (eläintiede) Särkikalojen heimon planktonia ja pohjaeläimiä syövä makean veden parvikala (), jota tavataan eteläisessä ja keskisessä Suomessa, myös paikoin eteläisellä rannikkoalueella. Sulkavan selkäevä on korkea, pitkässä peräevässä on 37 — 46 eväruotoa.

sulkea /sˈulkea/ (v)
claudere
  tukkia reikä, reitti, tietovuoto; laittaa ovi, luukku tai vastaava kulkuaukon tukkeeksi; kiinnittää korkki tai tulppa

sulkeet /sˈulkeːt/ (n)
parenthesis
  merkit, joiden sisälle kirjoitetaan tekstiin liittyvä, ympäröivästä lauserakenteesta irrallinen sivuhuomio, (- ja )-merkit

sulttaani /sˈultːaːnɪ/ (n)
sultanus
  islamilaisessa maailmassa käytetty hallitsijan arvonimi

sumentaa /sˈumentaː/ (v)
concitare
  tehdä sumeaksi

sumeta /sˈumeta/ (v)
concitare
  tulla sumeaksi tai sumeammaksi

summa /sˈumma/ (n)
summa
  tieteenalan peruskysymyksistä laadittu kokonaisesitys

summata /sˈummata/ (v)
addere
  laskea yhteen, plussata
summa
  tehdä yhteenveto, kiteyttää, esittää tiivistelmä

sumo /sˈumo/ (n)
sumo
  japanilainen urheilulaji, jossa kilpailijat yrittävät työntää ja töniä toisensa pois rajatulta alueelta; sumopaini

sumu /sˈumu/ (n)
nebula, caligo
  lähellä maata olevassa ilmakerroksessa esiintyvä, maahan kosketuksissa oleva, näkyvyyttä huonontava leijailevien hienojakoisten vesipisaroiden muodostuma

sumuinen /sˈumwɪnen/ (adj)
nebulōsus
  sumun peittämä

sumupilvi /sˈumupˌilvɪ/ (n)
nubes strata
  tasaisen harmaa maahan ulottumattomasta sumusta muodostunut pilvi

sunnuntai /sˈunnuntai/ (n)
dies Solis, dies Dominica
  viikon viimeinen päivä Euroopassa ja muissa maissa, jotka käyttävät ISO 8601 -standardia, päivä lauantain ja maanantain välissä

suntio /sˈuntɪo/ (n)
aedituus
  kirkon työntekijä, jonka tehtäviä ovat mm. talonmiehen työt seurakunnan kiinteistöissä ja avustaminen jumalanpalveluksissa

suo /sˈuo/ (n)
lama
  soistumisen synnyttämä ainakin osan vuodesta kosteana oleva monimuotoinen kasviyhdyskunta, jossa muodostuu turvetta

suodatin /sˈuodatɪn/ (n)
liquatorium
  suodattamiseen tarkoitettu laite; laite, joka erottaa aineet lioksesta, suspensiosta tai seoksesta

suodattaa /sˈuodatːaː/ (v)
liquo
  erottaminen kiinteitä aineita nesteestä tai kaasusta suodattimella, joka päästää läpi vain tiettyä kokoa pienemmät osat

suoja /sˈuoja/ (n)
suffugium
  esine, laite, aine joka suojaa

suojeleminen /sˈuojelˌemɪnen/ (n)
dēfensa
  suojelun toteuttaminen

suojelija /sˈuojelˌija/ (n)
fautor
  henkilö, joka suojelee

suojella /sˈuojella/ (v)
colo
  pitää turvassa

suojelusenkeli /sˈuojelusˌeŋkelɪ/ (n)
angelus custōs
  enkeli, joka joidenkin uskomusten mukaan suojaa ja ohjaa ihmistä

suojus /sˈuojus/ (n)
custōs
  ulkoisilta tai ulospäin suuntautuvilta vaikutuksilta suojaava tai vaikutuksia vähentävä materiaali, laite tai rakennelma

suokaasu /sˈuokaːsu/ (n)
methanum
  suossa tai järven pohjalietteessä muodostuva maakaasu, jota tuottavat anaerobiset bakteerit hajottaessaan eloperäistä ainesta

suokukko /sˈuokukːo/ (n)
praepositus
  keskikokoinen kurppien heimon kahlaaja ()

suola /sˈuola/ (n)
sal
  ioniyhdiste, ionisidosten muodostama yhdiste. Ionisidoksinen kiinteä ja kiteinen aine, jossa kationina on usein jokin metalli-ioni, anionina taas epämetalli-ioni tai jokin moniatominen ioni

suolainen /sˈuolainen/ (adj)
salsus
  suolan makuinen, suolaa sisältävä; liiaksi suolaa sisältävä

suolansirotin /sˈuolansˌirotɪn/ (n)
salīnum
  pieni astia, josta sirotellaan suolaa ruokaan

suolata /sˈuolata/ (v)
salio
  säilöä suolalla, käsitellä ruoka suolalla ennen kypsentämistä

suolavesi /sˈuolavˌesɪ/ (n)
muria
  yleensä vahva natriumkloridin vesiliuos, jota käytetään mm. elintarvikkeiden säilömiseen; myös muu suolapitoinen vesiliuos

suoli /sˈuolɪ/ (n)
intestinum
  (elimistö) ruoansulatuskanavan osa

suoliluu /sˈuolɪluː/ (n)
os ilium
  lantion luihin kuuluva luu

suolistaa /sˈuolɪstaː/ (v)
ēviscerō
  poistaa suolet ja muut sisälmykset

suomalainen /sˈuomalˌainen/ (adj)
Finnicus
  Suomesta peräisin oleva tai Suomeen liittyvä

suomi /sˈuomɪ/ (n)
lingua Finnica
  suomen kieli; suomalais-ugrilainen kieli, jota puhutaan pääosin Suomessa , kielitunnukset: (ISO 639-1)fi ja (ISO 639-2, ISO 639-3) fin

suomia /sˈuomɪa/ (v)
flagrum
  moittia, ivata perusteellisesti
  hutkia, piiskata, ruoskia, piestä

suomu /sˈuomu/ (n)
squāma
  useimpien kalojen ja eräiden muiden eläinten ihoa peittävät sarveisaineesta muodostuneet levyt

suoni /sˈuonɪ/ (n)
vēna
  elimistössä veren ja imunesteen kulkuteinä toimivia putkia ihmisen elimistössä

suonikohju /sˈuonɪkˌohju/ (n)
varix
  sairaalloinen laskimon laajentuma tavallisesti sääressä

suora /sˈuora/ (adj)
rectus
  mutkaton, kaartumaton, suuntaansa muuttamaton

suora käännös /sˈuora kˈæːnnøs/ (n)
dīrectus
  käännös toisesta kielestä, mikä ei ota huomioon lähdekielen idiomaattisia ilmauksia, on kieliopillisesti oikein, mutta ei välttämättä kuulosta hyvältä; kirjaimellinen käännös; sanatarkka käännös

suorakaide /sˈuorakˌaide/ (n)
rectangulum
  (matematiikka) nelikulmainen kuvio, jonka kulmat ovat suoria (90-asteisia).

suorakulma /sˈuorakˌulma/ (n)
norma
  työkalu, jolla voi merkitä ja mitata suoran eli 90 asteen kulman

suorakulmio /sˈuorakˌulmɪo/ (n)
rectangulum
  nelikulmainen kuvio, jonka kulmat ovat suoria (90-asteisia).

suorasanainen /sˈuorasanˌainen/ (adj)
dīrectus
  suora; kaunistelematta sanova

suorasukainen /sˈuorasukˌainen/ (adj)
arduus
  sellainen, joka sanoo tai tekee asiat kaunistelematta, varsinkin epäkohteliaasti tai tahdittomasti

suoraviivainen /sˈuoravˌiːvainen/ (adj)
explicātus
  nopea, tehokas, usein yksinkertainen

suorittaa /sˈuorɪtːaː/ (v)
ad necum mittō
  tehdä, toteuttaa, kärsiä tehtävä tms. velvollisuuden omainen työ
  ajaa, käynnistää (ohjelma)

suoritus /sˈuorɪtus/ (n)
functiō
  jnk tekemisen tai toimittamisen tulos

suosio /sˈuosɪo/ (n)
popularitas
  se, että on suosittu
addīcō
  myötämielisyys, suopeus
acclāmātiō
  jonkin innokas kannatus tai ihastunut hyväksyntä

suositella /sˈuosɪtella/ (v)
suggerō
  ehdottaa tutustumaan asiaan, henkilöön, kirjallisuuteen, ilmiöön

suosittu /sˈuosɪtːu/ (adj)
popularis
  suosiossa oleva

suostua /sˈuostua/ (v)
patior
  vastata myöntävästi pyyntöön tehdä jotakin

suostumus /sˈuostumus/ (n)
consensiō
  myöntävä vastaus pyyntöön

suostutella /sˈuostutella/ (v)
dehortor
  () suostuttaa; pyrkiä saamaan joku suostumaan johonkin

suoti /sˈuotɪ/ (adj)
castanea
  rautias, raudikko

suotuisa /sˈuotwɪsa/ (adj)
faustus
  otollinen, edullinen (jonkin tekemiseksi)

supattaa /sˈupatːaː/ (v)
susurrare
  puhua kuiskaten

superiorinen /sˈuperˌiorɪnen/ (adj)
superior
  yläpuolella tai ylhäällä sijaitseva

supistaminen /sˈupɪstˌamɪnen/ (n)
destructio
  (yleiskieli) tilan, toiminnan laajuuden, työntekijämäärän tms. vähentäminen

suplementtikulma /sˈuplemˌentːɪkˌulma/ (n)
appendix
  sellainen kulma, joka vieruskulmansa kanssa muodostaa oikokulman

suppea /sˈupːea/ (adj)
petilus
  alaltaan tai tilavuudeltaan pieni; myös kuvaannollinen
altus
  sellainen, jota tuottaessa kielen selkä on korkealla, jolloin väylä on kapea

suppilo /sˈupːɪlo/ (n)
fundibulum
  torvimainen, toisesta päästään avarasuinen, toisesta päästä putkimaiseksi kapeneva pohjaton astia, jota käytetään esimerkiksi valutettaessa nestettä suppeasuiseen tilaan

surra /sˈurra/ (v)
lūgeō
  olla alakuloinen jonkin takia (erit. jonkun kuoleman takia), tuntea surua

suru /sˈuru/ (n)
aegritudo
  murhe, alakuloisuuden tunne, jonkin traagisen tapahtuman, kuten läheisen ihmisen menetyksen, aikaansaama pitkäaikainen mielialan muutos

surullinen /sˈurullɪnen/ (adj)
tristis
  huonolla mielialalla oleva, alakuloinen

surullisuus /sˈurullɪsuːs/ (n)
trīstitia
  se, että on surullinen

surumielisyys /sˈurumˌielɪsyːs/ (n)
melancholia
  se, että on surumielinen

surunvalittelu /sˈurunvalˌitːelu/ (n)
lāmentātiō
  osanoton ilmaus kuolemantapauksen johdosta

susi /sˈusɪ/ (n)
lupus, lupa
  Suomenkin luonnossa elävä petoeläin ()

sutuura /sˈutuːra/ (n)
sūtūra
  sauma

suu /sˈuː/ (n)
os, bucca
  suuaukosta alkava suuontelo, joka päättyy kitasolaan, josta alkaa ruoansulatuskanava; tällä alueella olevat toiminnalliset elimet kuuluvat suuhun

suudella /sˈuːdella/ (v)
basiare, osculari
  antaa suudelma

suudelma /sˈuːdelma/ (n)
basium
  suuteleminen tekona; jonkin koskettaminen huulilla

suuhinen /sˈuːhɪnen/ (n)
labellum
  kaksoisruokolehdykkäsoittimen äänenmuodostukeen käytettävä kaksi vastakkain värähtelevää ruokolehteä sisältävä suuosa

suukappale /sˈuːkapːˌale/ (n)
ostium
  (musiikki) vaskipuhaltimen tai puupuhaltimien se osa, joka on kosketuksissa soittajan huuliin tai aivan lähellä huulia

suulaki /sˈuːlakɪ/ (n)
palatum
  suuontelon katto, joka jakautuu kovaan ja pehmeään suulakeen

suullinen /sˈuːllɪnen/ (adj)
dictus
  sellainen, joka on ilmaistu tai toteutettu suullisesti, suusanallinen

suunnata /sˈuːnnata/ (v)
dirigo
  ottaa suunta tai kurssi johonkin

suunnaton /sˈuːnnaton/ (adj)
immensus
  erittäin suuri, valtava

suunnattoman /sˈuːnnatːoman/ (adv)
perquam
  erittäin, hyvin; vahvistava sana adjektiivien edellä

suunnilleen /sˈuːnnɪlleːn/ (adv)
circiter
  melko tarkasti

suunnitella /sˈuːnnɪtella/ (v)
cōnsilium
  ajatella mielessään jotakin, jonka tulee tulevaisuudessa tekemään, aikoa

suunnitelma /sˈuːnnɪtˌelma/ (n)
cōnsilium
  etukäteen pohdittu asia, joka aiotaan toteuttaa tulevaisuudessa
  Suunnitelma sisältää keinot miten peliaseman huonot piirteet voidaan eliminoida ja hyviä korostaa.

suunnittelija /sˈuːnnɪtːˌelɪja/ (n)
mētātor
  henkilö, joka suunnittelee (työkseen)

suunsoittaja /sˈuːnsoitːˌaja/ (n)
clāmātor
  henkilö, joka soittaa suutaan

suunsoitto /sˈuːnsoitːo/ (n)
labellum
  suunpieksäntä; suulas, monesti asiaton, puhuminen; tyhjänpuhuminen

suunta /sˈuːnta/ (n)
pars
  tavoitteena tai kohteena oleva konkreettinen tai kuvaannollinen sijainti, asema tai tila suhteessa vallitsevaan

suure /sˈuːre/ (n)
quantitas
  jokin yksiköin mitattava ominaisuus, esim. pituus

suurenmoinen /sˈuːrenmˌoinen/ (adj)
magnificus
  oikein hyvä tai hieno

suurenmoisuus /sˈuːrenmˌoisuːs/ (n)
magnificentia
  erityistä oivallisuutta, erinomaisuutta, verrattomuutta kuvaava asian, tapahtuman tai henkilön ominaisuus

suureta /sˈuːreta/ (v)
augeri
  tulla suureksi tai suuremmaksi

suuri /sˈuːrɪ/ (adj)
magnus, grandis
  kookas, mittava, laaja tilavuudeltaan tai ulkomitoiltaan suuri

suurkaupunki /sˈuːrkaupˌuŋkɪ/ (n)
civitas
  kaupunki, jossa on paljon asukkaita

suurlähettiläs /sˈuːrlæhˌetːɪlæs/ (n)
lēgātus
  korkein diplomaattinen edustaja toisessa maassa

suurlähetystö /sˈuːrlæhetˌystø/ (n)
lēgātio
  suurlähettilään johtama valtion diplomaattinen edustusto toisessa valtiossa

suurmies /sˈuːrmies/ (n)
figūra
  miespuolinen henkilö, joka on jäänyt historiankirjoihin jonkin suuren tekonsa seurauksena

suuronnettomuus /sˈuːronnˌetːomuːs/ (n)
calamitās
  mittasuhteiltaan sellainen onnettomuus, jossa loukkaantuneiden tai kuolleiden määrä on suuri ja usein sen seurauksena syntyy myös massiivisia aineellisia vahinkoja

suurpiirteinen /sˈuːrpɪːrtˌeinen/ (adj)
ambiguus
  yksityiskohtiin puuttumaton; likimääräinen, epätarkka, epämääräinen

suuruus /sˈuːruːs/ (n)
magnitudo
  se, että jokin tai joku on suuri

suuseksi /sˈuːseksɪ/ (n)
coitus oralis
  seksin muoto, jossa toinen partnereista käyttää suutaan toisen sukupuolielinten imemiseen ja nuolemiseen

suutari /sˈuːtarɪ/ (n)
calceolarius
  jalkineiden valmistaja tai korjaaja

suuttua /sˈuːtːua/ (v)
iratus
  vihastua, tulistua

suvaitsevainen /sˈuvaitsevˌainen/ (adj)
tolerans
  vapaamielinen, suvaitseva, erilaisuuteen hyväksyvästi suhtautuva

suvereniteetti /sˈuverˌenɪtˌeːtːɪ/ (n)
summus imperii
  ylin valta, itsenäisyys, täydellinen riippumattomuus

svealainen /svˈealˌainen/ (adj)
lingua Suecica
  Sveanmaasta peräisin oleva tai siihen liittyvä

sveevi /svˈeːvɪ/ (n)
Suebus Suebi
  sveevit eräs germaaniheimo

sveitsiläinen /svˈeitsɪlˌæinen/ (n)
Helvetia
  pysyvästi Sveitsissä asuva henkilö

swahili /svˈahɪlɪ/ (n)
lingua Suahelica
  bantukieli, jota puhutaan laajalla alueella Itä-Afrikassa (kielitunnus: sw), suahili

sydämen oikea kammio /sˈydæmmen ˈoikea kˈammɪo/ (n)
ventriculus dexter
  sydämen oikean puoliskon kammio, johon veri tulee sydämen oikeasta eteisestä ja josta veri jatkaa keuhkovaltimorunkoa pitkin pieneen verenkiertoon

sydämen vasen kammio /sˈydæmmen vˈaseŋ kˈammɪo/ (n)
ventriculus sinister
  sydämen vasemman puoliskon se osa, johon veri tulee sydämen vasemmasta eteisestä ja josta veri jatkaa aorttaa pitkin isoon verenkiertoon

sydämetön /sˈydæmmetøn/ (adj)
insensibilis
  sellainen, joka ei ole sydämellinen; kylmä, epäystävällinen, ilkeä, paha

sydän /sˈydæn/ (n)
cor
  monilla eläimillä oleva verta pumppaava elin

sydänkohtaus /sˈydæŋkˌohtaus/ (n)
infarctus cordis
  sairauskohtaus, jossa osa sydänlihaksesta vaurioituu pysyvästi solujen tuhoutuessa hapenpuutteen takia

sydänpussi /sˈydæmpˌussɪ/ (n)
pericardium
  pussi, joka ympäröi sydänlihasta ja sen tehtävänä on vähentää sydämen supistuessa syntyvää kitkaa

sydänsuru /sˈydænsˌuru/ (n)
cordolium
  surua ja tuskaa tärkeää ihmistä kohtaan, johon voi kuulua torjuttuja tunteita

syklaami /sˈyklaːmɪ/ (n)
cyclamen
  -suvun erityisesti huonekasvi; kasvaa Välimeren seudulla

sykloni /sˈyklonɪ/ (n)
cyclonas
  matalapaineenkeskus

syksy /sˈyksy/ (n)
autumnus
  kesän ja talven välinen vuodenaika

sylkeä /sˈylkeæ/ (v)
spuere
  lennättää sylkeä suusta

sylki /sˈylkɪ/ (n)
saliva
  sylkirauhasten erite, joka tekee mm. ruoan liukkaaksi nielemistä varten

symboli /sˈymboːlɪ/ (n)
symbolum
  erilaisiin asioihin ja käsitteisiin yhdistyvä tunnuskuva tai tunnusmerkki

symbolinen /sˈymboːlɪnen/ (adj)
symbolicus
  symbolein esitetty

symbolisesti /sˈymboːlɪsˌestɪ/ (adv)
sumbolice
  vertauskuvallisesti

symboloida /sˈymbolˌoida/ (v)
symbolum
  kuvata, esittää symbolisesti

sympaattinen /sˈympaːtːɪnen/ (adj)
lepidus
  sympatiaa tunteva, myötä elävä

sympatia /sˈympatˌia/ (n)
consensus
  myötätunto, toisen hyväksyminen

synagoga /sˈynaɡˌoɡa/ (n)
proseucha, synagoga
  juutalaisten temppeli

synninpäästö /sˈynnɪmpˌæːstø/ (n)
absolutio
  absoluutio, syntien anteeksiannon julistaminen synnintunnustuksen jälkeen jumalanpalveluksessa tai yksityisessä sielunhoidossa

synnitön /sˈynnɪtøn/ (adj)
impeccans
  sellainen, joka ei ole tehnyt syntiä

synnyttää /sˈynnytːæː/ (v)
creo
  (naaraseläimestä) saada syntymään, tuoda jälkeläinen ulos kohdustaan tai munastaan kannettuaan sitä siellä raskauden ajan
  laittaa alulle, antaa alku jollekin; aiheuttaa, saada aikaan

synnytys /sˈynnytys/ (n)
nascentia
  nisäkkään raskauden päätösvaihe, jossa naaraan kohdussa sikiöstä kehittynyt poikanen siirtyy ulkomaailmaan naaraan emättimen kautta

synonyymi /sˈynonˌyːmɪ/ (n)
synōnymum
  samaa merkitsevä eli samanmerkityksinen sana

synonyyminen /sˈynonˌyːmɪnen/ (adj)
synonymos
  samaa merkitsevä, samamerkityksinen, samanmerkityksinen

syntaksi /sˈyntaksɪ/ (n)
syntaxis
  luonnollisen tai formaalin kielen merkkien yhdistelyn säännöt ja niiden tutkimus

syntetisaattori /sˈyntetɪsˌaːtːorɪ/ (n)
synthetizator
  1950-luvulla kehitetty elektroninen kosketinsoitin, elektronisesti ääniä ja efektejä tuottava laite

synti /sˈyntɪ/ (n)
peccatum
  uskonnon sääntöjen vastainen paha tai väärä teko

syntipukki /sˈyntɪpˌukːɪ/ (n)
caper emissarius
  (aiheettomasti) syyllisenä pidetty, syypää

syntyminen /sˈyntymɪnen/ (n)
natio
  syntyä-verbistä muodostettu teonnimi

syntymä /sˈyntymæ/ (n)
nascentia
  syntymistapahtuma, yksilön elämän alkaminen äidistä itsenäisenä

syntymämerkki /sˈyntymæmˌerkːɪ/ (n)
naevus
  syntymän aikaan esiintyvä, pysyvä ihon hyvänlaatuinen epäsäännöllisyys: valtaosa syntymämerkeistä muodostuu ihon ylipigmentaatiosta ja nämä syntymämerkit luokitellaan luomiksi, mutta osa muodostuu ihon poikkeuksellisesta verisuonettumisesta

syntymäpäivä /sˈyntymæpˌæivæ/ (n)
natalis
  päivä jona henkilö täyttää vuosia ja siihen liittyvä juhla
  syntymän vuosipäivä

syntyperä /sˈyntypˌeræ/ (n)
genus
  se, millaisille vanhemmille on syntynyt, esimerkiksi mihin yhteiskuntaluokkaan tai kansaan kuuluville

syntyperäinen /sˈyntyperˌæinen/ (adj)
indiges
  syntymästään asti jonkin paikkakunnan asukkaana oleva tai siellä syntynyt

syntyä /sˈyntyæ/ (v)
nascor
  alkaa elää itsenäisenä emostaan: tulla ulos emon kohdusta tai munasta, käytetään myös ihmisestä
orior
  saada alkunsa

syreeni /sˈyreːnɪ/ (n)
syringa
  mikä tahansa syreenien sukuun () kuuluva öljypuukasvien heimon laji tai sellaisen yksilö

syrjä /sˈyrjæ/ (n)
margō
  litteän kappaleen, varsinkin laudan, kapeampi sivu; leveämpää kutsutaan lappeeksi

syrjäinen /sˈyrjæinen/ (adj)
repositus
  syrjässä, kaukana keskustasta, kulkuväylistä tms. sijaitseva; sellainen, jonka luokse on vaikea päästä

syrjäisyys /sˈyrjæisyːs/ (n)
distantia
  se, että on syrjäinen

syrjäytyminen /sˈyrjæytˌymɪnen/ (n)
aliēnātiō
  yhteiskunnan ulkopuolelle jääminen tai jättäytyminen; syrjäytyneeksi tuleminen; se, että kansalainen on eristäytyneenä yhteiskunnasta siten ettei osallistu sen toimintaan

sytytin /sˈytytɪn/ (n)
ignitabulum
  kaasutoiminen tulentekoväline

sytyttäminen /sˈytytːˌæmɪnen/ (n)
ignitio
  tulen tekeminen

sytyttää /sˈytytːæː/ (v)
accendo
  käynnistää palamisreaktio, laittaa tuli palamaan
  laittaa sähkövalo palamaan

sytytys /sˈytytys/ (n)
ignitio
  sytyttämisen toteutus

syventää /sˈyventæː/ (v)
profundus
  tehdä syvemmäksi

syvyys /sˈyvyːs/ (n)
altitudo
  pystysuuntainen etäisyys vertailutasona toimivasta vaakapinnasta, us. merenpinnasta tai maanpinnasta, alaspäin

syvä /sˈyvæ/ (adj)
profundus
  pitkälle maan-, meren- tai muun pinnan alapuolelle ulottuva

syvällinen /sˈyvællɪnen/ (adj)
profundus
  syvästi vaikuttava, syvälle käypä

syvänne /sˈyvænne/ (n)
altus
  ympäröivää maastoa matalampi kohta

syväys /sˈyvæys/ (n)
perflātus
  laivan tai veneen rungon alimpien kiinteiden rakenteiden (yleensä kölin tai peräsimen) etäisyys tyynestä vesirajasta

syy /sˈyː/ (n)
causa
  jonkin aiheuttava seikka
  tarkoitus, asia, jonka vuoksi jotakin tehdään, vaikutin, motiivi
culpa
  kielteinen asia, jonka voidaan katsoa johtuneen jostakusta, vika
granum
  puussa tai muussa materiaalissa oleva yksittäinen erottuva raita

syyhy /sˈyːhy/ (n)
prūrīgō
  ihon alle kaivautuvan syyhypunkin aiheuttama loistauti, johon liittyy ihon voimakas kutina

syylä /sˈyːlæ/ (n)
verruca
  viruksen aiheuttama pienehkö, hyvänlaatuinen kasvain iholla

syyläinen /sˈyːlæinen/ (adj)
verrūcōsus
  sellainen, jolla on syyliä

syyrialainen /sˈyːrɪalˌainen/ (n)
Syriacus
  pysyvästi Syyriassa asuva henkilö

syyskuu /sˈyːskuː/ (n)
Septembris, September
  vuoden yhdeksäs kuukausi, kuukausi elokuun ja lokakuun välissä

syytetty /sˈyːtetːy/ (n)
reus
  (oikeustiede) rikosasiassa omissa nimissään oikeuteen vastaamaan haastettu syytteeseen asetettu henkilö, vastaaja

syyttäjä /sˈyːtːæjæ/ (n)
prosecutor
  viranomainen, joka vie rikosasiaa eteenpäin oikeudessa

syyttää /sˈyːtːæː/ (v)
accūsō
  väittää syylliseksi johonkin
aggredior
  syyttäjän ominaisuudessa väittää jkta syylliseksi jhk

syytös /sˈyːtøs/ (n)
accūsātiō
  se että jotakuta syytetään jostakin

syödä /sˈyødæ/ (v)
edo, manduco, comedo
  aterioida, laittaa ruokaa suuhunsa ja niellä sen jälkeen

syöjä /sˈyøjæ/ (n)
esor
  se, joka syö

syöksy /sˈyøksy/ (n)
adaestuō
  nopea suoraviivainen liike, kuten juoksu

syöksykierre /sˈyøksykˌierre/ (n)
neō
  lentokoneen epätavallinen lentotila, jossa kone putoaa pyörien nokka maata kohden vain toisen siiven kantaessa ja toisen sakatessa

syöksylasku /sˈyøksylˌasku/ (n)
dēclīvis
  alppihiihtoon sisältyvä urheilulaji, jossa lasketaan vähintään kahdeksan metrin etäisyydellä toisistaan sijaitsevien porttien läpi

syöpä /sˈyøpæ/ (n)
cancer
  sairaus, jossa jostain syystä muuttuneet elimistön solut alkavat jakautua liian nopeasti, eivätkä kehon säätelymekanismit kykene hillitsemään solujen lisääntymistä ja muodostuu pahanlaatuisia kasvaimia

syöpäinen /sˈyøpæinen/ (adj)
cancerosus
  sellainen missä on syöpä, syövän vaurioittama

syötti /sˈyøtːɪ/ (n)
esca
  jokin pyydettävän eläimen houkuttelemiseksi käytettävä sen ravinnoksi kelpaava eläin tai jokin kasvin tuottama ruoka-aine; voidaan käyttää ansoissa ja muissa pyydyksissä

syöttäjä /sˈyøtːæjæ/ (n)
administer
  henkilö, joka syöttää

syöttää /sˈyøtːæː/ (v)
alō
  antaa ruokaa, ruokkia
insĕrĕre
  näppäillä tietokoneelle, antaa syöte
abire
  antaa tai tarjota peliväline toiselle
militō
  saattaa pallo peliin aloituslyönnillä tai -heitolla

syöttö /sˈyøtːø/ (n)
trames
  pelivälineen siirto pelaajalta toiselle eteenpäin toimitettavaksi; erityisesti kun seuraava pelaaja tekee maalin
militō
  joissain peleissä pelivälineen laitto peliin, pelin aloitus

säde /sˈæde/ (n)
radius
  aalto- tai hiukkassäteilyn etenemistä kuvaava viiva; voimakkaasti yhdensuuntaistuneen säteilyn ilmentymä
  ympyrän kehän ja ympyrän keskipisteen välinen jana
creagra
  hevosen kaviossa anturan takaosassa sijaitseva kiilamainen sarveismuodostuma, jossa erotetaan ulompi sarveissäde ja sisempi martosäde.

säestää /sˈæestæː/ (v)
comitō
  esittää melodiaa tai pää-ääntä tavallisesti harmonisena taustana värittävää tai tukevaa osaa

sähistä /sˈæhɪstæ/ (v)
sibilo
  päästää sähisevää ääntä, kuten esim. kiukkuinen kissa

sähkö /sˈæhkø/ (n)
ēlectricitās
  sähkövirta tai sähkövaraus

sähköinen /sˈæhkøinen/ (adj)
electricus
  staattisella sähköllä varautunut
  jännittynyt

sähkökitara /sˈæhkøkˌitara/ (n)
cithara electrica
  kitara jonka ääni vahvistetaan sähköisesti

sähkökäyttöinen /sˈæhkøkˌæytːøinen/ (adj)
electricus
  sellainen, jonka käyttövoimana on sähköenergia

sähkömaa /sˈæhkømaː/ (n)
humus
  (slangia) sähköinen maapotentiaali

sähkömagnetismi /sˈæhkømˌaɡnetˌismɪ/ (n)
elecromagnetismus
  kaikkien sähköisten ja magneettisten ilmiöiden yhteisnimitys; yksi maailmankaikkeuden perusvuorovaikutuksista; suppeassa mielessä erityisesti johtimessa kulkevan sähkövirran aiheuttama magnetismi

sähköoppi /sˈæhkøˌopːɪ/ (n)
electronica
  fysiikan haara, joka tutkii sähköilmiöitä tai laajemmassa mielessä sähkömagneettiseen vuorovaikutukseen liittyviä ilmiöitä

sähköposti /sˈæhkøpˌostɪ/ (n)
cursus electronicus
  järjestelmä sähköisten viestien välittämiseen tietoverkon kautta
electronicarum
  tietoverkossa lähetettävä viesti toisen käyttäjän sähköiseen postilaatikkoon

sähköputki /sˈæhkøpˌutkɪ/ (n)
canālis
  muovinen tai metallinen suojaputki sähköjohtojen ympärillä

sähkövatkain /sˈæhkøvˌatkain/ (n)
promiscuus
  sähkömoottorilla toimiva keittiöväline, jota käytetään leivonnassa ja ruoanvalmistuksessa

sähkövirta /sˈæhkøvˌirta/ (n)
fluxus oneris electrici
  sähkökentän aiheuttama sähkövarausten järjestynyt liike; mittasuureena sähkövirran tunnus on I ja SI-järjestelmän mukaisesti sen yksikkö on ampeeri, tunnus A .

säie /sˈæie/ (n)
fibra
  kuiduista yhteen kierretyn, kehrätyn tai punotun, yleensä rihmaisen rakenteen tai muun kokonaisuuden osa, tai tällainen kokonaisuus
fīlum
  yhden prosessin sisällä ajettava rinnakkainen suoritussäie, joka jakaa prosessin muistiavaruuden
  eräissä fysiikan säieteorioissa yksiulotteinen avaruuden perusolio

säihke /sˈæihke/ (n)
claritas
  loiste, kimallus, loisto, loistokkuus

säiliö /sˈæilɪø/ (n)
capsa
  varsinkin nestemäisten, kaasumaisten t. jauhemaisten aineiden säilyttämiseen tarkoitettu tila, us. suljettu astia

säilyttää /sˈæilytːæː/ (v)
habeo
  pitää esinettä, asiaa, tavaraa ym. ilman, että esim. heittää roskiin
conservo
  pitää ruokaa tms. niin, että sen kunto, olotila tai koostumus säilyy entisellään

säilyä /sˈæilyæ/ (v)
possideo
  pysyä muuttumattomana

säkeistö /sˈækeistø/ (n)
stropha
  (runo, laulu) kahden tai useamman säkeen muodostama kokonaisuus

säkittää /sˈækɪtːæː/ (v)
culeus
  laittaa säkkeihin, täyttää säkkejä jollakin

säkä /sˈækæ/ (n)
sors
  tsäkä, poikkeuksellisen hyvä tai huono sattumus; onni, onnenpotku

sälyttää /sˈælytːæː/ (v)
carrus
  kuormata kannettavaksi

sälä /sˈælæ/ (n)
māteria
  sekalainen, vähäarvoinen pikkutavara

sämpylä /sˈæmpylæ/ (n)
volūmen
  pieni pyöreä tai pitkulainen, useimmiten vehnästä tai grahamjauhoista leivottu, hiivalla kohotettu leipänen

sänki /sˈæŋkɪ/ (n)
stipula
  leikatun viljan tai heinän maahan jäävä, yleensä pysty, juuressa kiinni oleva korren tyviosa

sänky /sˈæŋky/ (n)
lectus
  pääasiassa nukkumista varten tehty huonekalu

särkeä /sˈærkeæ/ (v)
dolere
  koskea, tuntua hyvin kipeältä

särkkä /sˈærkːæ/ (n)
agger
  vedenalainen tai vedestä kohoava hiekkakasaantuma

särky /sˈærky/ (n)
dolor
  pitkäkestoinen kipu

särkylääkepäänsärky /sˈærkylˌæːkepˌæːnsærky/ (n)
cephalalgia medicamento pro&shy;vocata
  päänsärky, joka johtuu särkylääkkeiden käyttämisestä pitkähkön aikaa suurempina annoksina kuin on kivun lievityksen kannalta tarpeen, kun elimistö ylilääkitykseen totuttuaan alkaa reagoida normaaliin terveydentilaan kipuaistimuksella

särmä /sˈærmæ/ (n)
margō
  monitahokkaan erisuuntaisten tasopintojen yhtymäkohta

särmäkartio /sˈærmækˌartɪo/ (n)
pȳramis
  kartio, jonka pohja on monikulmio

sättiä /sˈætːɪæ/ (v)
flagellare
  moittia vihaiseen sävyyn monisanaisesti, usein käyttäen asiattomia ilmauksia

sävel /sˈævel/ (n)
tonus
  puhdas ääni, jonka korkeus on tunnistettavissa

sävelasteikko /sˈævelˌasteikːo/ (n)
scala
  sävellajin mukaan muuttuva järjestettyjen sävelten rajattu joukko; yleensä ylöspäin tai alaspäin etenevä tekninen harjoite, joka on tarkoitettu laulettavaksi tai soitettavaksi

sävellaji /sˈævellˌajɪ/ (n)
clāvis
  tonaalisessa musiikissa sävelten ennaltamäärätty sarja, johon kuuluvat perussävel ja siitä johdettavat kyseiseen perussäveleen suhteessa olevat rajatut sävelet, joista voidaan koostaa melodioita, sointuja ja sointukulkuja

sävellys /sˈævellys/ (n)
compositio
  taiteellisen työn, säveltämisen, tuloksena syntynyt musiikkiteos, kappale

säveltäjä /sˈæveltˌæjæ/ (n)
compositor
  henkilö, joka säveltää musiikkia

säveltää /sˈæveltæː/ (v)
compōnō
  tehdä musiikkia, luoda melodia

sävy /sˈævy/ (n)
color
  värisävy

sää /sˈæː/ (n)
caelum
  ilmakehän aistittavissa olevat olosuhteet; säämuuttujien (lämpötila, sademäärä, tuulen nopeus- ja suunta, ilman kosteus jne.) tila, säätila, määrätyssä paikassa tiettynä hetkenä

säädös /sˈæːdøs/ (n)
scītum
  julkista valtaa käyttävän luonnollisen henkilön tai oikeushenkilön antama kirjallinen, pätevä määräys säännöistä

sääli /sˈæːlɪ/ (n)
misericordia
  toisen olennon kärsimyksen tai mielipahan herättämä myötätunto

sääliä /sˈæːlɪæ/ (v)
compati
  tuntea sääliä jkta/jtak kohtaan

säännöllinen /sˈæːnnøllɪnen/ (adj)
legitima
  useita kertoja ja määrätyin väliajoin tapahtuva

säännönmukainen /sˈæːnnønmukˌainen/ (adj)
legitima
  jaksottaisesti toistuva

säännös /sˈæːnnøs/ (n)
penum
  säädöksen tekstistä ilmenevä yksittäinen käsky, kielto tai lupa

sääntely /sˈæːntely/ (n)
imperator
  säänteleminen

sääntö /sˈæːntø/ (n)
regula, modus
  kirjallisesti tai suullisesti sovittu tai määrätty tai yleiseksi käytännöksi omaksuttu toimintatapa, vakiintunut käytäntö

sääri /sˈæːrɪ/ (n)
crus
  polven ja jalkaterän välinen alaraajan osa

sääriluu /sˈæːrɪluː/ (n)
tibia
  toinen polvinivelen ja nilkkanivelen välissä sijaitseva luu (lat. os tibia)

sääski /sˈæːskɪ/ (n)
culex
  kaksisiipisten hyönteisten alalahko, johon kuuluvat mm. hyttynen, mäkärä ja vaaksiainen

säästyä /sˈæːstyæ/ (v)
impercō
  jäädä loppuun käyttämättä, kuluttamatta, jäädä säästöön, tallelle, talteen

säästäväinen /sˈæːstævˌæinen/ (adj)
frūgālis
  sellainen, joka säästää paljon (tyypilisesti rahoistaan); joka ei tuhlaa

säästäväisyys /sˈæːstævˌæisyːs/ (n)
frūgālitās
  se, että on säästäväinen

säästää /sˈæːstæː/ (v)
servo
  säilyttää tai säilöä jotain tulevaisuuden käyttöä varten

säästö /sˈæːstø/ (n)
fanus
  tulojen ja kulutuksen erotuksena talteen jäänyt raha tai muu raha-arvoinen hyödyke

säätiö /sˈæːtɪø/ (n)
fundatio
  sääntöjensä määräämään tarkoitukseen luovutettu ja hallituksensa hoitama varallisuusmassa ilman omistajia, osakkaita tai jäseniä

säätää /sˈæːtæː/ (v)
impōnō
  laatia laki, antaa jokin velvoittava määräys
  määrätä jtk noudatettavaksi
accommodō
  saattaa tiettyyn asentoon, tilaan, virittää

söpö /sˈøpø/ (adj)
bellus
  sellainen, joka on mukavan näköinen, suloinen, positiivisia tuntemuksia aikaansaava

sörkkiä /sˈørkːɪæ/ (v)
contactus
  sorkkia, sormeilla, käpälöidä

t-paita /tˈeːpˈaita/ (n)
tē
  lyhythihainen napitukseton ja kaulukseton paita

taajuus /tˈaːjuːs/ (n)
crēbritās
  esiintymisen tiheys

taakka /tˈaːkːa/ (n)
pondus
  painava kuorma

taakse /tˈaːkse/ (adv)
post
  taaksepäin

taas /tˈaːs/ (adv)
iterum
  toistamiseen, uudelleen

taata /tˈaːta/ (v)
praestare
  sitoutua, yleensä kirjallisesti, vastaamaan joistakin velvoitteista; mennä takuuseen jostakin, vastata

tabu /tˈabu/ (n)
indicendus
  asia, josta on sopimatonta puhua; sellainen mitä ei ehdottomasti saa tehdä

tahallaan /tˈahallaːn/ (adv)
consiliō
  (3. persoonan muoto) harkintaa käyttäen, ei vahingossa, tarkoituksella, tieten tahtoen, tahallisesti

tahallinen /tˈahallɪnen/ (adj)
meditātus
  sellainen, joka on tehty tahallaan; tarkoituksellinen

tahdas /tˈahdas/ (n)
farīna
  kuiva-aineen ja nesteen notkeahko muttei vetelä seos, massa, tahna

tahdinosa /tˈahdɪnˌosa/ (n)
pello
  musiikkikappaleen tahdin sykkeen perusyksikkö (joiden määrän ilmaisee tahtiosoituksen ylänumero, esim. ³/₄-tahtilajin kappale jaetaan kolmeen neljäsosanuotin pituiseen tahdinosaan)

tahko /tˈahko/ (n)
mola
  (hiomaväline) pyöritettävä hiomiseen tarkoitettu kiekko
facies
  kolmiulotteista kappaletta erit. monitahokasta rajaava tasopinta, taho
rota
  kiekon muotoinen kappale juustoa

tahmea /tˈahmea/ (adj)
viscidus
  sellainen, johon tai joka tarttuu kiinni helposi

tahna /tˈahna/ (n)
agglūtinō
  paksu ja tahmainen aine, jota voidaan levittää johonkin, tyypillisesti pakkauksesta pusertamalla

tahra /tˈahra/ (n)
macula
  likaläiskä esimerkiksi vaatteessa

tahriintua /tˈahrɪːntˌua/ (v)
maculare
  tulla tahraiseksi

tahti /tˈahtɪ/ (n)
caupōna
  toistuva tietynmittainen kappaleen osanen

tahtilaji /tˈahtɪlˌajɪ/ (n)
metrum
  musiikkikappaleen tahdin jako tahdinosiin

tahtiviiva /tˈahtɪvˌiːva/ (n)
caupōna
  nuottiviivaston tahteihin jakava pystysuora viiva

tahto /tˈahto/ (n)
voluntas
  halu, tahtominen tai se mitä tahdotaan

tahtoa /tˈahtoa/ (v)
cupio
  haluta

tai /tˈai/ (n)
aut
  (logiikka) looginen tai; ajatellaan yleensä taipumattomana ja taivutetaan vain jälkiosaa yhdyssanamuodosteessa, jos tarpeen

taide /tˈaide/ (n)
ars
  luova inhimillinen toiminta, joka ilmaisee eri keinoin keskeisiä tai merkittäviä inhimillisen kokemuksen puolia suhteessa vallitsevaan olevaiseen tai koettuihin fantasioihin; tällaisen toiminnan tuotokset

taidemaalari /tˈaidemˌaːlarɪ/ (n)
pictor
  maalaustaiteen harjoittaja; maalauksia tekevä taiteilija

taifuuni /tˈaifuːnɪ/ (n)
typhonas
  Kiinanmerellä esiintyvä trooppinen hirmumyrsky

taikalyhty /tˈaikalˌyhty/ (n)
laterna magica
  camera obscurasta kehitetty kuvia heijastava laite

taikausko /tˈaikausko/ (n)
superstitio
  usko yliluonnollisiin, valitsevan maailmankäsityksen ulkopuolisiin voimiin tai ilmiöihin

taikina /tˈaikɪna/ (n)
pasta
  Elintarvikkeiden valmistuksessa käytettävä raaka-aineista, tavallisesti jauhoista ja tarvittavasta nesteestä, vedestä, maidosta tai piimästä, tehty seos, joka saatetaan käyttötarkoituksen mukaiseen muotoon hämmentämällä, sekoittamalla, vaivaamalla, kaulitsemalla tai vatkaamalla; tarvittaessa käytetään kohotusainetta

taikuri /tˈaikurɪ/ (n)
magus
  silmänkääntäjä, taikatemppujen tekijä, taikatemppuja tekevä viihdetaitelija

taimen /tˈaimen/ (n)
tructa
  lohikalojen heimon lohien suvun kala (), josta meillä erotetaan kolme lajia: meritaimen, järvitaimen ja purotaimen. Taimenet eroavat ulkonäöltään ja kooltaan lohista, vaikka aina lajeja ei ole helppo tunnistaa käytettävissä olevista tuntomerkeistä huolimatta.

tainnuttaa /tˈainnutːaː/ (v)
stupefaciō
  saada taintumaan

taipumaton /tˈaipumaton/ (adj)
rigide
  sellainen, joka ei taivu
  sellainen, joka ei taivu henkisesti; henkisesti vahva, peräänantamaton
indeclinabilis
  sana joka ei taivu suvussa, luvussa eikä sija- tai aikamuodoissa

taipuvuus /tˈaipuvuːs/ (n)
nītor
  se, että on taipuva

taistella /tˈaistella/ (v)
bellare
  kamppailla, otella, ottaa yhteen

taistelu /tˈaistelu/ (n)
proelium, pugna
  sodankäyntiin liittyvä yhteenotto tai kamppailu kahden tai useamman osapuolen välillä

taitaa /tˈaitaː/ (v)
sim
  (+ infinitiivi) saattaa; ehkä, luultavasti
posse
  olla taito, osata, kyetä

taitamaton /tˈaitamaton/ (v)
iners
  sellainen, jonka taidot eivät riitä, osaamaton

taiteilija /tˈaiteilˌija/ (n)
artifex
  ammatikseen taidetta harjoittava henkilö

taito /tˈaito/ (n)
ars
  henkinen tai ruumiillinen kyky tehdä jtk

taitoluistelu /tˈaitolwˌistelu/ (n)
patinaticum
  urheilulaji, jossa luistellaan jääkentällä taitoluistimilla ja esitetään erilaisia ohjelmia musiikin tahdissa

taitos /tˈaitos/ (n)
plicō
  taittamisen tulos

taittaa /tˈaitːaː/ (v)
plicō
  taivuttaa pitkänomainen tai levymäinen kappale jostakin kohdasta niin, että taivutuskohtaan muodostuu terävä tai ainakin terävähkö kulma

taituri /tˈaiturɪ/ (n)
dominulus
  jossakin erittäin taitava henkilö

taituruus /tˈaituruːs/ (n)
fascinatio
  jonkin fysiologisen tai teknisen kyvyn erinomainen hallinta tai taito, taiturina oleminen

taituruusvoimistelija /tˈaiturˌuːsvoimˌistelˌija/ (n)
funambulus
  akrobaatti

taivaallinen /tˈaivaːllɪnen/ (adj)
caelestis
  taivaaseen kuuluva tai liittyvä

taivaankansi /tˈaivaːŋkˌansɪ/ (n)
firmāmentum
  valtaisa kuvitteellinen pyörivä pallonkehä jonka keskipiste ja akseli ovat samat kuin maapallon

taivaankappale /tˈaivaːŋkˌapːale/ (n)
astrum
  havaintopiiriimme kuuluva taivaan kohde

taival /tˈaival/ (n)
iter
  määrämittainen vaellus

taivas /tˈaivas/ (n)
caelum
  maan pinnalta tarkasteltuna horisontin yläpuolella näkyvä osa maapallon ilmakehää, joka on läpinäkyvä; se, mikä taivaankappaleen pinnalta näkyy ylhäällä
  Jumalan olinpaikka; paratiisi (kristinuskossa)

taivutella /tˈaivutella/ (v)
curvāmen
  taivuttaa useaan kertaan tai jatkuvasti

taivuttaa /tˈaivutːaː/ (v)
curvō
  saattaa taipuneeksi
  kiristää, painostaa lievästi
flectere
  muodostaa sanan taivutusmuotoja

taivutus /tˈaivutus/ (n)
campter
  valmistusmenetelmä, jossa kappaleeseen tehdään taivuttamalla pysyviä muodonmuutoksia
declinatio
  sanojen muokkaaminen käyttökohteen, aseman lauseessa, tai semantiikan edellyttämään muotoon

taivutuspääte /tˈaivutˌuspæːte/ (n)
exitus
  taivutettavan sanan vartalon, joskus taivutusvartalon, loppuun tulevaa päätettä ilmentävä morfeemi, mm. nominien sija- ja lukupääte ja verbin persoona-, luku- ja aikamuotopäätte

takaa-ajo /tˈakaːˈajo/ (n)
consector
  jahtaaminen; se, että ajetaan takaa

takaapäin /tˈakaːpæin/ (adv)
coitus mōre ferārum
  (seksistä) partnerin ollessa polvillaan ja toisen penetroidessa polvillaan tai seisten

takaisin /tˈakaisɪn/ (adv)
retro
  ilmaisee suuntaa, johon joku tai jokin palaa sinne, mistä se on aikaisemmin lähtenyt

takaisinosto /tˈakaisɪnˌosto/ (n)
redimō
  aiemmin myydyn takaisin ostaminen saman tahon toimesta; myös aikaisemmin liikkeellelaskettujen osakkeiden ostaminen markkinoilta ja niiden mitätöiminen, jolloin liikkeellä olevien osakkeiden lukumäärä laskee ja yksittäisen osakkeen arvo nousee

takalisto /tˈakalˌisto/ (n)
calathus
  (arkinen) takamus, takapuoli, pakarat

takamus /tˈakamus/ (n)
calathus
  takapuoli, pakarat

takana /tˈakana/ (adv)
post
  taakse sijoittuneena, taka-alalla, taustalla.

takapajuinen /tˈakapˌajwɪnen/ (adj)
retrōrsum
  jälkeenjäänyt, kehityksestä jäljessä oleva

takaperoinen /tˈakaperˌoinen/ (adj)
recessim
  taaksepäin suuntautuva, taantuva

takapuoli /tˈakapˌuolɪ/ (n)
post
  edestä päin tarkasteltaessa esineen, rakennuksen tms. katsojalta kokonaan piiloon jäävä sivu, taus, takainen alue, esineen kääntöpuoli
culus
  ihmisen ruumiinosa lantion takaosassa, pakarat

takaus /tˈakaus/ (n)
polliceor
  sitoumus, jolla takaaja lupautuu velkojalle vastuuseen kolmannen henkilön velasta

takavarikoida /tˈakavˌarɪkˌoida/ (v)
auferō
  todisteen otto haltuun tai menetetyksi tuomitun esineen otto haltuun, tai rikoksella viedyn esineen palautus lailliselle omistajalle

takiainen /tˈakɪˌainen/ (n)
lappa
  mikä tahansa -suvun kasvi
  ko. sukuun kuuluvien lajien tuottama pallomainen pähkylä, joka tarttuu tehokkaasti erityisesti eläinten jalkojen karvoitukseen

takki /tˈakːɪ/ (n)
laena
  yläruumista suojaamaan käytettävä vaatekappale; myös miesten puvun yläosa

takoa /tˈakoa/ (v)
malleus
  muokata metallia iskemällä sitä vasaralla

taksi /tˈaksɪ/ (n)
taxiraeda
  henkilöliikennettä tilausliikenteenä hoitava organisaatio

taksonomia /tˈaksonˌomɪa/ (n)
taxonomia
  biologisen systematiikan ryhmittely, jossa lajit on järjestetty kehitysopillisen perusjaottelun mukaisesti hierarkiatasoja käyttäen

takuusumma /tˈakuːsˌumma/ (n)
vadimōnium
  oikeudella pantiksi maksettava summa, henkilön vapautusta vastaan, joka maksetaan takaisin kun hän tulee oikeudenkäyntiin

tali /tˈalɪ/ (n)
arvina
  puhdistettu naudan tai lampaan, rasva, myös poron kuu, jota saadaan ko. eläimen murskatuista rasvakudoksista sulattamalla ne 60–70 °C:ssa ja poistamalla vesi (iGS)
sebum
  ihon rauhasten erittämä rasva

talikko /tˈalɪkːo/ (n)
furcilla
  maataloudessa ja puutarhanhoidossa käytettävä, lähinnä eloperäisen materiaalin käsittelyyn tarkoitettu työkalu, joka on varreltaan lapion kaltainen, mutta terä muodostuu useasta piikistä

talitiainen /tˈalɪtɪˌainen/ (n)
Parus major
  varpuslintujen tiaisten sukuun kuuluva lintulaji () tai tämän yksilö

talja /tˈalja/ (n)
corium
  karvapeitteineen nyljetty ja muokattu tai muokkaamaton isohkon eläimen nahka

talkki /tˈalkːɪ/ (n)
talcum
  erittäin pehmeä ja rasvaiselta tuntuva, väriltään valkoinen tai vihertävä, asultaan suomuinen, kiteinen mineraali

talkoo /tˈalkoː/ (n)
apis
  yleensä monikossa, talkoot; vapaaehtoinen ja palkaton yhteinen työrupeama

talla /tˈalla/ (n)
pons
  kielisoittimen poikittainen koroke, jonka päällä viritetyt kielet lepäävät

tallata /tˈallata/ (n)
ambulo
  kävellä jonkin päällä astuen melko voimakkaasti

tallennin /tˈallennɪn/ (n)
tibia recta
  tallentamiseen käytettävä laite

tallentaa /tˈallentaː/ (v)
servo
  laittaa talteen, säästöön
  kopioida käsiteltävä tieto ohjelmasta tietokoneen massamuistille, jossa tiedot pysyvät myös virrat sammutettaessa
condō
  laittaa jotain johonkin

tallete /tˈallete/ (n)
arrabō
  talletettu, jonkun huomaan uskottu asia

tallettaa /tˈalletːaː/ (v)
confiscō
  tehdä talletus, antaa jtn esim. pankin tai arkiston säilytykseen

talletus /tˈalletus/ (n)
arrabō
  rahan tallettaminen pankkitilille

talli /tˈallɪ/ (n)
bubile
  eläinsuoja, jossa pidetään yleensä hevosia, hevostalli
equile
  organisoitu kilpailuyhteisö

tallium /tˈallium/ (n)
thallium
  eräs alkuaine

talloa /tˈalloa/ (n)
calcō
  tallata toistuvasti

talo /tˈalo/ (n)
domus, casa
  yleensä ihmisten asumista varten tehty ja varustettu asuinrakennus, asuintalo

talonpoika /tˈalompˌoika/ (n)
agricola
  maanviljelijäväestön edustaja, erityisesti aatteeltaan, yleensä viljelmän tai tilan omistaja, maamies

taloudellinen /tˈaloudˌellɪnen/ (adj)
pecūniārius
  talouteen liittyvä

talous /tˈalous/ (n)
taberna
  julkinen tai yksityinen taloudellinen toiminta, varojen hankinta ja käyttö

talousarvio /tˈalousˌarvɪo/ (n)
pecuniae ratio
  budjetti

taloustiede /tˈaloustˌiede/ (n)
oeconomia
  yhteiskuntatieteisiin kuuluva erilaisia taloudellisia ilmiöitä ja niiden riippuvuuksia tutkiva tiede, jossa pääsija on taloudellisten toimijoiden kannusteiden tutkimisella; kansantaloustiede

taltta /tˈaltːa/ (n)
caelum
  pitkänomainen lastuava käsi- tai konetyökalu

taluttaa /tˈalutːaː/ (v)
ambulatio
  kuljettaa mukana eläintä tai ihmistä hihnassa tai kädestä pitäen; kävelyttää

talvi /tˈalvɪ/ (n)
hiems, hibernus
  syksyn jälkeen tuleva ja ennen kevättä oleva vuodenaika

talvinen /tˈalvɪnen/ (adj)
hiemālis
  talvea muistuttava, talvelle tyypillinen

tamma /tˈamma/ (n)
equa
  naaraspuolinen hevonen, naarashevonen

tammenterho /tˈammentˌerho/ (n)
glans
  tammen pähkinä

tammi /tˈammɪ/ (n)
quercus
  metsätammi, pyökkikasvien heimon jalo lehtipuu (Quercus robur), jota kasvaa myös Suomessa luonnonvaraisena

tammikuu /tˈammɪkuː/ (n)
Ianuarius, Januarius
  vuoden ensimmäinen kuukausi, kuukausi joulukuun ja helmikuun välissä

tamperelainen /tˈamperelˌainen/ (adj)
Tamperensis
  Tampereelta peräisin oleva tai Tampereeseen liittyvä.

tangat /tˈaŋŋat/ (n)
lōrum
  bikinityyppinen uima-asu, jonka alaosana on pienet ja osittain pakaroiden väliin menevät kalsarit

tanko /tˈaŋko/ (n)
caupōna
  pitkä, kapea ja jäykkä umpinainen, toisinaan ontto tai putkimainen esine

tanskalainen /tˈanskalˌainen/ (adj)
Danicus
  Tanskasta peräisin oleva tai Tanskaan liittyvä

tanssi /tˈanssɪ/ (n)
saltatio
  ihmisen jäsenten liikuttaminen musiikin tahtiin

tanssia /tˈanssɪa/ (v)
ballo
  liikkua rytmisesti, erityisesti musiikin tahtiin

tanssiaiset /tˈanssɪˌaiset/ (n)
cōleī
  juhlava ja suuri tanssitilaisuus

tanssija /tˈanssɪja/ (n)
saltator
  henkilö, joka tanssii

tanssijatar /tˈanssɪjatar/ (n)
ludia
  naispuolinen tanssija

tanssittaa /tˈanssɪtːaː/ (v)
ballo
  viedä tanssissa; laittaa tanssimaan
  tehdä mieli tanssia

tantaali /tˈantaːlɪ/ (n)
tantalium, tantalum
  siirtymämetalleihin kuuluva harvinainen alkuaine, jonka kemiallinen merkki on Ta ja järjestysluku 73

taonta /tˈaonta/ (n)
contrafactio
  takominen; metallin muokkaaminen vasaralla

tapa /tˈapa/ (n)
mos
  asia, jota tehdään totuttuun tapaan säännöllisesti
modus
  keino tehdä jotain

tapaaminen /tˈapaːmɪnen/ (n)
occursus
  kohtaaminen kasvokkain, yleensä ennalta sovitusti

tapahtua /tˈapahtˌua/ (v)
accidō, cadō
  käydä, sattua jotakin

tapahtuma /tˈapahtˌuma/ (n)
adventura
  asia, joka tapahtuu odotetusti tai sattumalta
eventum
  yleensä julkinen tilaisuus, jossa on ennalta ilmoitettua ohjelmaa

tapaluokka /tˈapalˌuokːa/ (n)
modus
  modus, verbin persoonamuotoon sisältyvä toiminnan tavan ilmaiseva osa

tapaturma /tˈapatˌurma/ (n)
temeritās
  ihmistä koskeva (vahingossa sattunut) onnettomuus

tapaus /tˈapaus/ (n)
casus
  muisteltava tapahtuma

tapella /tˈapella/ (v)
dīmicō
  käyttää väkivaltaa toisiaan vastaan (tyypillisesti ilman aseita)

tapetoida /tˈapetˌoida/ (v)
charta
  kiinnittää tapettia seinään

tappaa /tˈapːaː/ (v)
leto
  riistää henki jltk eliöltä

tappaja /tˈapːaja/ (n)
interfector
  henkilö, joka tappaa

tappara /tˈapːara/ (n)
securis
  kuunsirpin muotoinen lyhyt- tai pitkävartinen sotakirves

tappelu /tˈapːelu/ (n)
rixa
  kahden henkilön tai joukon fyysinen yhteenotto, kahakka, usein ilman aseita tai vain kädessä pidettävin välinein

tappio /tˈapːɪo/ (n)
clades
  häviö, häviäminen; erityisesti peleissä ja sodassa

taputtaa /tˈaputːaː/ (v)
applaudō
  osoittaa suosiota lyömällä käsiä yhteen toistuvasti, antaa aplodit

tarha /tˈarha/ (n)
hortus
  tavallisesti aidalla ympäristöstä erotettu alue

tariffi /tˈarɪffɪ/ (n)
telōnium
  tullimaksu
  vahvistetun hinnaston osoittama hinta

tarina /tˈarɪna/ (n)
fābella
  keksitty tai jotakin todellista tapahtumaa kuvaava kertomus, jolla on mahdollisesti jokin opetus

tarinankertoja /tˈarɪnˌaŋkertˌoja/ (n)
fabulātor
  henkilö joka kertoo tarinoita, mahdollisesti hyvin tai eläväisesti

tarjoaja /tˈarjoˌaja/ (n)
licitātor
  se, joka tarjoaa maksua

tarjoilija /tˈarjoilˌija/ (n)
administer
  tarjoilua ammattimaisesti hoitava henkilö, joko mies tai nainen, vrt. tarjoilijatar

tarjoilijatar /tˈarjoilˌijatar/ (n)
administra
  naistarjoilija, naispuolinen tarjoilija

tarjoilla /tˈarjoilla/ (v)
prosum
  ottaa ruoka- ja juomatilauksia vastaan ja kuljettaa ruokia ja juomia pöytiin

tarjoilu /tˈarjoilu/ (n)
officium
  ruoan, juomien yms. tuominen nautittavaksi ja usein siihen liittyvä kattaminen ja astioiden keräys

tarjolla /tˈarjolla/ (adv)
grātīs
  olla tarjottavana, olla saatavilla, asettaa tarjolle tai saataville

tarjonta /tˈarjonta/ (n)
cōpia
  se määrä, joka on tarjolla markkinoilla annetulla hinnalla

tarjota /tˈarjota/ (v)
offerō
  antaa mahdollisuus saada jotakin; antaa tilaisuus, mahdollisuus johonkin
liceor
  esittää tarjous, tehdä tarjous, sitoutua maksamaan jostain jotain
afficiō
  antaa jollekin nautittavaksi, erit. ruokaa ja juomaa tai vastaavaa

tarjotin /tˈarjotɪn/ (n)
discus
  tarjottavien kantamisessa käytettävä alunen

tarjous /tˈarjous/ (n)
offerō
  neuvotteluehdotus

tarkalleen /tˈarkalleːn/ (adv)
ad unguem
  tarkasti

tarkastaa /tˈarkastaː/ (v)
aspiciō
  ottaa selvää jostakin, tutkia, tutkistella, katsoa

tarkastaja /tˈarkastˌaja/ (n)
inspectrix
  henkilö, joka tarkastaa jotakin; henkilö, joka suorittaa tarkastuksen

tarkastella /tˈarkastella/ (v)
aspicio
  havainnoida, huomioida

tarkistaa /tˈarkɪstaː/ (v)
verifico
  tarkastamalla ja virheellisyydet korjaamalla varmistautua siitä, että jokin on asianmukainen, kunnossa, oikea tai paikkansapitävä; kontrolloida

tarkka /tˈarkːa/ (adj)
exāctus
  täsmällinen, yksityiskohtainen
accūrātus
  sellainen, joka osuu siihen mihin yrittää osua

tarkkaavainen /tˈarkːaːvˌainen/ (adj)
attentus
  sellainen, joka seuraa tarkasti jotakin, antaa sille täyden huomion

tarkkaavaisuus /tˈarkːaːvˌaisuːs/ (n)
attentiō
  se, että on tarkkaavainen

tarkkailija /tˈarkːailˌija/ (n)
contemplātor
  henkilö joka tarkkailee

tarkkailla /tˈarkːailla/ (v)
aspecto
  seurata, pitää silmällä, valvoa

tarkkailu /tˈarkːailu/ (n)
animadversiō
  järjestelmällinen havannointi tai seuranta

tarkoin /tˈarkoin/ (adv)
caute
  hyvin tarkasti, yksityiskohtaisesti

tarkoittaa /tˈarkoitːaː/ (v)
significo
  olla jotain merkitykseltään
  viitata puheessaan johonkin

tarkoituksella /tˈarkoitˌuksella/ (adv)
consultō
  tarkoituksellisesti

tarkoituksellinen /tˈarkoitˌuksellɪnen/ (adj)
meditātus
  sellainen, joka on tehty tarkoituksella, jossakin tarkoituksessa

tarkoitus /tˈarkoitus/ (n)
propositum
  se mitä halutaan saada ilmaistuksi, ajatus

tarpeeksi /tˈarpeːksɪ/ (adv)
satis
  riittävän paljon, riittämiin

tarpeellinen /tˈarpeːllɪnen/ (adj)
necesse
  sellainen, jota tarvitaan johonkin; sellainen, jolle on tarvetta

tarpeeton /tˈarpeːton/ (adj)
superforāneus
  sellainen, mille ei ole mitään tarvetta tai käyttöä; jota ilman voi ihan hyvin olla; josta ei ole mitään hyötyä

tarrata /tˈarrata/ (v)
capio
  tarttua käsin tiukasti kiinni

tarttua /tˈartːua/ (v)
capere
  ottaa kiinni
adhaereō
  jäädä kiinni, kiinnittyä

tarve /tˈarve/ (n)
necessitas
  jonkin tai jonkun tarpeellisuuden puutteena koettu tila

tarvita /tˈarvɪta/ (v)
egere
  tuntea pakkoa tai halua saada jotakin
ministro
  olla hyödyksi johonkin tarpeeseen, olla tarpeellinen

tasa-arvo /tˈasaˈarvo/ (n)
aequabilitas
  se, että kohdellaan saman arvoisina, ei aseteta eri asemaan sosiaalisten tai kulttuuristen erojen vuoksi

tasa-arvoinen /tˈasaˈarvoinen/ (adj)
adaequō
  sellainen, joka on samanarvoinen muiden kanssa; jolla on sama arvo kuin muilla

tasa-arvoisuus /tˈasaˈarvoisuːs/ (n)
aequitās
  se, että on tasa-arvoinen

tasainen /tˈasainen/ (adj)
plānus
  sellainen, jossa ei ole paljoa kuoppia tai mäkiä

tasan /tˈasan/ (adv)
ad unguem
  tarkalleen

tasanko /tˈasaŋko/ (n)
campus
  pinnanmuodoiltaan suhteellisen tasainen maa-alue

tasanne /tˈasanne/ (n)
exstructum
  tasainen rakenne

tasapaino /tˈasapˌaino/ (n)
statēra
  se, että jokin pysyy pystyssä tai paikoillaan; vaikuttavat erisuuntaiset voimat ovat yhtä suuret; menot ja tulot yhtä suuret
aequilībrium
  tilanne, jossa kysyntä ja tarjonta ovat yhtä suuret

tasapainoasema /tˈasapˌainoˌasema/ (n)
aequitās
  tila jossa systeemi on tasapainossa

tasapainoilla /tˈasapˌainoilla/ (v)
statēra
  pyrkiä pitämään tasapaino, esimerkiksi kapean tukin päällä

tasapainotilanne /tˈasapˌainotɪlˌanne/ (n)
aequilībrium
  tilanne, jossa jokin asia on tai jotkin asiat ovat keskinäisessä tasapainossa

tasapeli /tˈasapˌelɪ/ (n)
abstraho
  pelin tilanne, jossa molemmilla on pelin loppuessa saman verran pisteitä

tasavalta /tˈasavˌalta/ (n)
res publica, respublica
  valtiomuoto, jossa ei ole lainkaan päämiestä tai päämies (tavallisesti presidentti) valitaan vaaleilla määräajaksi

tasavaltalaisuus /tˈasavˌaltalˌaisuːs/ (n)
republicanismus
  aate tasavallan kannattamisesta hallitusmuotona

tase /tˈase/ (n)
statēra
  yleisesti kaksipuolinen laskelma

tasku /tˈasku/ (n)
sinus
  vaatteeseen kiinni neulottu pussi pienten esineiden kantamista varten

taskulamppu /tˈaskulˌampːu/ (n)
lanterna
  pieni kädessä pidettävä paristoilla tai akuilla toimiva valaisin

taskurapu /tˈaskurˌapu/ (n)
cancer
  jokin kymmenjalkaisten osalahkoon Brachyura kuuluva äyriäinen

taso /tˈaso/ (n)
libella
  osaamistaso, se, kuinka hyvin jonkin taidon hallitsee
planum
  se, kuinka hyvä jokin on laadultaan

tataari /tˈataːrɪ/ (n)
tataricus
  tataarin kieli (kielitunnus: tt), turkkilaisiin kieliin kuuluva tataarien käyttämä kieli, jota puhutaan virallisena kielenä Tatarstanissa
  etnisesti tataari, tataarikansaan kuuluva henkilö

tau /tˈau/ (n)
tau
  kreikkalaisten aakkosten 19. kirjain. Vastaava symboli Τ tai τ.

tauko /tˈauko/ (n)
pausa
  keskeytys, kahden ajanjakson välillä toiminnassa oleva hiljaisempi jakso
  sävellyksen yhden tai useamman äänen määrämittainen vaikeneminen. Tauoilla käytetään vastaavia kestoja kuin nuoteilla.
  puhutussa kielessä esiintyvä artikuloitumaton puhunnon vaihe, pitkä kokotauko tai lyhyt täytetauko

taukoamaton /tˈaukoˌamaton/ (adj)
assiduus
  sellainen, joka ei taukoa

taulu /tˈaulu/ (n)
pictūra
  siirrettävälle alustalle maalattu, painettu tai piirretty taideteos
margo
  liitutaulu; valkotaulu, tussitaulu
tabula
  hiotun jalokiven horisontaalinen yläviiste

taulukko /tˈaulukːo/ (n)
rationarium
  tietojen esitys yleensä tasavälisiin riveihin ja sarakkeisiin järjestettynä

tauota /tˈauota/ (v)
pausa
  päättyä, keskeytyä

tauti /tˈautɪ/ (n)
aegror
  lääketieteellisesti määriteltävissä oleva yhteisten oireiden vallitessa useilla yksilöillä esiintyvä sairaus

tavallinen /tˈavallɪnen/ (adj)
solitus
  ei erikoinen; tavallisuudesta poikkeamaton, arkipäiväinen

tavallinen /tˈavallɪnen/ (n)
solitus
  jotakin tavallista; se tavanomainen, sama kuin tavallisesti

tavallisesti /tˈavallɪsˌestɪ/ (adv)
mediocritas
  tavan mukaisesti, kuten tavallista, tavoista poikkeamatta

tavanomainen /tˈavanomˌainen/ (adj)
solitus
  tavanmukainen, totunnainen, tavaksi tullut

tavara /tˈavara/ (n)
merx
  aineellinen esine, etenkin kaupan ja omistuksen kohteena

tavarantoimittaja /tˈavarˌantoimˌitːaja/ (n)
praebitor
  toimija, joka toimittaa tavaroita toiselle toimijalle

tavaratalo /tˈavarˌatalo/ (n)
emporium
  useisiin osastoihin jaettu suuri kauppaliike, jossa on monipuolinen valikoima ja jossa ruokaosaston osuus on pieni

tavaratila /tˈavarˌatɪla/ (n)
arca
  tila ajoneuvoon matkalle mukaan otettavia tavaroita varten

tavata /tˈavata/ (v)
coeo
  kohdata, nähdä joku
cantamen
  lukea tavuittain tai kirjaimittain

taverna /tˈaverna/ (n)
taberna
  italialaistyyppinen ravintola, kapakka

tavoite /tˈavoite/ (n)
scopus
  päämäärä, jonka henkilö yrittää saavuttaa

tavoittaa /tˈavoitːaː/ (v)
adīpiscor
  saada yhteys jkh

tavu /tˈavu/ (n)
syllaba
  sanan osa, yhden tai useamman äänteen muodostama kielen rytmiyksikkö

tavuittain /tˈavwɪtːain/ (adv)
syllabatim
  tavu kerralla, tavu tavulta.

teatteri /tˈeatːˌerɪ/ (n)
theatrum
  taidemuoto, jossa näyttelijät esiintyvät puhetta, musiikkia, tanssia, liikkeitä ja eleitä hyödyntäen

tee /tˈeː/ (n)
thea
  kuivatut ja leikatut teenlehdet tuotteena

teema /tˈeːma/ (n)
thema
  pääaihe, keskeisin, johtava ajatus

teepensas /tˈeːpensas/ (n)
thea
  kaakkoisaasialainen Ternstromiacea-heimon n. 3 — 20 metrin korkuinen puu, jonka hammaslaitaisia lehtiä, lehtisilmuja ja kukintoja hyödynnetään laajalti kaupallisesti nautintoaineina

teeri /tˈeːrɪ/ (n)
tetrao
  Suomen metsissä usein tavattu kanalintu (, aiemmin )

teeskennellä /tˈeːskennellæ/ (v)
simulo
  yrittää esittää jotain muuta kuin mitä oikeasti on

tehdas /tˈehdas/ (n)
officina
  tuotantolaitos, jossa valmistetaan yleensä sarjatuotantona tiettyjä tuotteita

tehdä /tˈehdæ/ (v)
agō
  käytetään mistä tahansa tilanteesta, jossa jokin verbi toteutuu
ago
  valmistaa; saattaa valmiiksi
  tehdä joksikin, muuttaa joksikin
adaequō
  olla yhteensä

teho /tˈeho/ (n)
consequentia
  vaikutus
potentia
  käytetyn energian määrä aikayksikössä. Tehon SI-yksikkö on watti, W

tehokas /tˈehokas/ (adj)
efficax
  huolellisesti resursseja käyttävä; ei turhaan liikaa käyttävä
  jolla on suuri teho tai kapasiteetti tehdä jotain

tehokkaasti /tˈehokːˌaːstɪ/ (adv)
factiose
  tehokkaalla tavalla

tehtävä /tˈehtævæ/ (n)
expedītiō
  asia, joka pitää tai on tarkoitus tehdä

teikkaus /tˈeikːaus/ (n)
fīlum
  pool-biljardissa aloittavan joukkueen tai pelaajan selvittäminen yrittämällä lyödä pallo toisen päätyvallin kautta mahdollisimman lähelle toista päätyvallia

teini /tˈeinɪ/ (n)
iuvenis
  nuori, 13–19 vuoden ikäinen henkilö

teismi /tˈeismɪ/ (n)
theismus
  käsitys yksilöllisen, maailmankaikkeutta ylläpitävän jumaluuden olemassaolosta

tekeminen /tˈekemɪnen/ (n)
actiō
  jonkin suoritteen tuottaminen

tekijä /tˈekɪjæ/ (n)
fabricator
  se, joka tekee jotakin; valmistaja
auctor
  erityisesti teoksen luoja
effector
  asia, joka vaikuttaa johonkin
factor
  kertolaskun jäsen; kerroin; kokonaisluku, jolla toinen luku on jaollinen

tekijännimi /tˈekɪjˌænnɪmɪ/ (n)
nomen agentis
  verbikantainen substantiivijohdos, joka tarkoittaa kantaverbinsä ilmaiseman toiminnan suorittajaa tai muuta tilanteen osallistujaa

teknetium /tˈeknetium/ (n)
technetium
  ulkonäöltään platinaa muistuttava radioaktiivinen alkuaine, jonka kemiallinen merkki Tc

tekniikka /tˈeknɪːkːa/ (n)
technologia
  menetelmät, joilla ihminen vaikuttaa ympäristöönsä ja käyttää sitä hyväkseen
  tieteenalat, joissa tutkitaan näitä menetelmiä

tekno /tˈekno/ (n)
musica technica
  1980-luvulla kehittynyt elektronisen tanssimusiikin suuntaus

teknokraattinen /tˈeknokrˌaːtːɪnen/ (adj)
technocraticus
  teknokratian mukainen

teknologia /tˈeknolˌoɡɪa/ (n)
technologia
  yhteisnimitys joukolle tietyn alan tekniikoita

teknologinen /tˈeknolˌoɡɪnen/ (adj)
technologicus
  teknologiaan liittyvä

teko /tˈeko/ (n)
factum
  tehdä-verbin keskeneräinen tai valmis tuotos

tekokieli /tˈekokˌielɪ/ (n)
lingua artificialis
  (kielitiede) keinotekoinen kieli

tekosyy /tˈekosyː/ (n)
praetextum
  syy, joka ei ole todellinen, vaan keksitty, usein hätävalheeksi

tekoäly /tˈekoˌæly/ (n)
intelligentia artificialis
  tietokoneen kyky sellaiseen joka ei perustu valmiiksi siihen ohjelmoituun mekanistiseen logiikkaan; joka havaitsee ympäristöään ja reagoi tai tekee toimia jotka parantavat sen menestystä jonkin tavoitteen saavuttamisessa; tietokoneen kyky sellaisiin kognitiivisiin tehtäviin kuin oppiminen ja ongelmanratkaisukyky

teksti /tˈekstɪ/ (n)
textus
  kirjallinen tai suullinen esitys

tekstiili /tˈekstɪːlɪ/ (n)
textilus
  kutoma-alan tai vaatetusalan kudottu, neulottu tai virkattu eri tarkoituksiin valmistettu tuote

telaketju /tˈelakˌetju/ (n)
eruca
  erillisistä telakengistä muodostuva telaketjuajoneuvon pyöriä yhdistävä maata vasten liikkuva nauhamainen ketju, jota käytetään panssarivaunujen, maansiirtoajoneuvojen sekä joidenkin maastoajoneuvojen voimansiirrossa

telakka /tˈelakːa/ (n)
navalia
  laivojen rakennukseen ja korjaukseen tarkoitettu laitos tai yritys

telaluu /tˈelaluː/ (n)
talus
  ihmisellä veneluuhun niveltyvä nilkan luu ()

televisio /tˈelevˌisɪo/ (n)
televisio
  televisiovastaanotin, televisiokanavilla välitettävien televisio-ohjelmien vastaanottamiseen tarkoitettu laite

televisio-ohjelma /tˈelevˌisɪoˈohjelma/ (n)
emissio televisionis
  televisioon tehty ja televisiossa esitettävä ohjelma; televisiolähetyksen keskeinen sisältö

televisiotoiminta /tˈelevˌisɪotˌoimɪnta/ (n)
telehorasis
  (joukkotiedotus) yleisradion tai muun organisaation televisio-ohjelmien tuottaminen, hankinta ja levittäminen sekä siihen varatut resurssit ja niiden käyttö

televisiovastaanotin /tˈelevˌisɪovˌastaːnotɪn/ (n)
televisio
  nykyisin yleensä televisio; (ammattikieli) televisiojärjestelmään liittyvä televisiokuvan ja yhdistetyn äänen vastaanottoon tarkoitettu laite, jossa on viritin

teline /tˈelɪne/ (n)
pluteus
  rakennelma, jonka varaan voidaan asettaa (roikkumaan) jotain

telluuri /tˈelluːrɪ/ (n)
tellurium
  puolimetalleihin kuuluva alkuaine, jonka järjestysluku on 52 ja tunnus Te

telluurio /tˈelluːrˌio/ (n)
tellurium
  mekaaninen laite, joka havainnollistaa Maan, Auringon ja kuun kiertoliikkeitä toistensa ympäri

teloitus /tˈeloitus/ (n)
carnificīna
  kuolemantuomion täytäntöönpano: lakiin perustuva ihmisen surmaaminen rangaistukseksi hänen tekemästään rikoksesta; se, että teloitetaan

teltta /tˈeltːa/ (n)
tabernaculum
  metalli- tai puurungolle pingotetusta kankaasta, joskus vuodista tms. tehty, maahan lyötyihin paaluihin kiinnitetyillä naruilla tuettu maja tai katos, joka usein on tarkoitettu purettavaksi ja siirrettäväksi tilapäisrakennelmaksi

tempaus /tˈempaus/ (n)
surpō
  ensimmäinen kahdesta painonnostokilpailun osasta

temporaalinen /tˈemporˌaːlɪnen/ (adj)
templaris
  aikaa ilmaiseva; ajallinen

temppeli /tˈempːelɪ/ (n)
templum, delubrum
  uskonnolliseen käyttöön pyhitetty paikka, jossa harjoitetaan kyseisen uskonnon toimituksia, esimerkiksi riittejä ja rituaalimenoja.

temppu /tˈempːu/ (n)
astus
  taitoa vaativa liike, liikesarja, taidonnäyte

tennis /tˈennɪs/ (n)
tenniludium
  pallopeli, jossa tarkoituksena on lyödä pallo mailalla verkon yli vastustajan puolelle pelikenttään rajojen sisäpuolelle

tentti /tˈentːɪ/ (n)
examen
  koe tai kuulustelu esimerkiksi kurssin päättyessä

teollisuus /tˈeollɪsuːs/ (n)
industria
  sekundaarituotannoksi eli jalostukseksi lukeutuva tuotantotoiminnan laji, joka muuttaa kiinteässä toimipaikassa alkutuotannon luovuttamia orgaanisia tai epäorgaanisia raaka-aineita tai teollisesti valmistettuja puolivalmisteita mekaanisesti tai kemiallisesti uusiksi aineellisiksi hyödykkeiksi

teologi /tˈeolˌoɡɪ/ (n)
theologus
  teologian tutkija

teologia /tˈeolˌoɡɪa/ (n)
theologia
  kristinuskoa tutkiva tiede

teoreettinen /tˈeorˌeːtːɪnen/ (adj)
doctrīnālis
  teoriaan perustuva, teoriaa hyödyntävä

teoria /tˈeorˌia/ (n)
ars
  havaintojen tai muiden tietojen pohjalta ilmiötä selittävä malli; asian tai ilmiön (tieteellisesti) perusteltu selitys; olettamus, jonka tueksi on saatu vahvaa näyttöä lukuisissa toisistaan riippumattomissa tutkimuksissa: hypoteesi tai joukko hypoteeseja voi siis muuttua teoriaksi vasta, kun sen puolesta on saatu vankkaa todistusaineistoa

teos /tˈeos/ (n)
opus
  luovan taiteellisen tai tieteellisen tekemisen, kuten kirjoittamisen tai maalaamisen, säveltämisen tms. tulos

teosofia /tˈeosˌofɪa/ (n)
theosophia
  oppi, jonka mukaan ihminen mietiskelemällä ja muuttumisella saavutettavan siveellisen puhdistuksen avulla kykenee tulemaan tietoiseksi omasta olemuksestaan ja siten saavuttaa yhteyden kosmoksen ja jumaluuden kanssa

terapia /tˈerapˌia/ (n)
therapīa
  lääketieteellinen hoito

terbium /tˈerbium/ (n)
terbium
  metallinen alkuaine, väriltään hopeanharmaa harvinainen maametalli, jonka järjestysluku on 65 ja kemiallinen merkki Tb

termiitti /tˈermɪːtːɪ/ (n)
tarmes
  Isoptera-lahkon hyönteisiä

ternimaito /tˈernɪmˌaito/ (n)
colostrum
  nisäkkäiden heti synnytyksen jälkeen erittämä maito, ensimaito

teroittaa /tˈeroitːaː/ (v)
acuō
  tehdä teräväksi

territoriaalinen /tˈerrɪtˌorɪˌaːlɪnen/ (adj)
territorialis
  alueisiin liittyvä; alueellinen

territorio /tˈerrɪtˌorɪo/ (n)
territorium
  jostakin valtiosta riippuva hallintoalue olematta kuitenkaan tuon valtion osa

terrorismi /tˈerrorˌismɪ/ (n)
tromocratia
  yksilön tai ryhmän harjoittamaa väkivaltaa, jonka tarkoitus on viranomaisten uhkaamisen ja yleisöön kohdistuvan pelon avulla vaikuttaa päätöksentekoon

terroristi /tˈerrorˌistɪ/ (n)
terrorista
  terrorismin harjoittaja, väkivallalla ja uhalla tavoitteisiinsa pyrkivä

terska /tˈerska/ (n)
glans penis
  siittimen pää

terssi /tˈerssɪ/ (n)
tertia
  länsimaisessa säveljärjestelmässä kolmen sävelaskelen väli, intervalli. Pieni terssi on kolme ja suuri terssi neljä puolisävelaskelta

terva /tˈerva/ (n)
pix
  orgaanisen aineksen kuivatislauksessa muodostunutta tummaa, paksua ja tahmeaa öljyä

tervata /tˈervata/ (v)
pix
  (pinta)käsitellä tervalla

terve /tˈerve/ (adj)
sanus, salve, ave, salvete, validus, avete
  sellainen, joka voi hyvin (fyysisesti, psyykkisesti, sosiaalisesti), on hyvässä kunnossa; jossa ei ole sairautta

terveellinen /tˈerveːllɪnen/ (adj)
salūber
  terveydelle edullinen

tervehdys /tˈervehdys/ (n)
salutatio
  tavattaessa tai erottaessa käytetty ilmaus tai eleet

tervehtiä /tˈervehtˌiæ/ (v)
salutare
  tehdä tervehdysele tai esittää lyhyt sanallinen tervehdys kohdattaessa

terveiset /tˈerveiset/ (n)
salūtātiō
  jonkun tai jonkin välittämä tervehdys jollekulle

terveys /tˈerveys/ (n)
sanitas, valetudo
  se, että on terve; se, miten terve on

terä /tˈeræ/ (n)
lamina
  teräaseen tai työkalun terävä, leikkaava osa

terälehti /tˈerælˌehtɪ/ (n)
folium
  siemenkasvin teriön osana oleva kehälehti

teräs /tˈeræs/ (n)
adamas, chalybs
  pääasiassa rautaa sisältävä metalli, joka sisältää seosaineena hiiltä ja usein muita seosmetalleja

terästää /tˈeræstæː/ (v)
clavus
  lisätä jhk alkoholia

terävä /tˈerævæ/ (adj)
acer, acutus
  joka leikkaa helposti materiaalia

terävä-älyinen /tˈerævæˈælyinen/ (adj)
sagāx
  nokkela, nopeaälyinen

teräväkulmainen /tˈerævækˌulmainen/ (adj)
acer
  sellainen, jossa on terävä kulma tai kulmia

testamentti /tˈestamˌentːɪ/ (n)
testamentum
  jälkisäädös, määrämuotoinen oikeustoimi, jolla testaattori viimeisenä tahtonaan määrää jälkeensä jäävästä omaisuudestaan
  toinen Raamatun kahdesta pääosasta: Uusi testamentti tai Vanha testamentti

testi /tˈestɪ/ (n)
experior
  koe, kokeilu

teurastaa /tˈeurastaː/ (v)
trucidō
  tappaa teuraseläin ja käsitellä sen ruho: tainnuttaa, pistää, laskea veri, suolistaa, nylkeä ja paloitella
  tappaa säälimättömästi

teurastaja /tˈeurastˌaja/ (n)
macellarius
  henkilö, joka teurastaa eläimiä ammatikseen

teurastus /tˈeurastus/ (n)
nex
  teurastamisen toteutus, teuraseläimen saattaminen ruhoksi ja muiden teurastuotteiden erottaminen siitä

thai /thˈai/ (n)
lingua thai
  thain kieli, Thaimaan virallinen kieli (kielitunnus: th)

thaimaalainen /thˈaimaːlˌainen/ (adj)
thailandicus
  Thaimaasta peräisin oleva tai Thaimaahan liittyvä

thaimaalainen /thˈaimaːlˌainen/ (n)
thailandicus
  pysyvästi Thaimaassa asuva henkilö

tiainen /tˈiainen/ (n)
parus
  yleensä pienikokoinen, varpuslintujen lahkoon kuuluva runsaslajisen lintuheimon () metsisissä asuva edustaja; kuuluu kolme sukua: tiaisten, kerttutiaisten ja sulttaanitiaisten suvut

tie /tˈie/ (n)
via
  rakennettu, merkitty tai muuten määritetty kulkureitti maalla, vedessä tai ilmassa

tiede /tˈiede/ (n)
scientia
  yhtenäinen ja järjestelmällinen varmojen ja yleispätevien tietojen kokonaisuus sekä tällaisten tietojen järjestelmällinen tavoittelu

tiedonanto /tˈiedonˌanto/ (n)
notificatio
  varsinkin virallinen tiedotus, julkinen kuulutus

tiedosto /tˈiedosto/ (n)
līma
  tietokoneessa yhdeksi kokonaisuudeksi ymmärrettävä tietojen tai tietueiden kokoelma, joka voi sisältää esimerkiksi tekstiä, musiikkia, videokuvaa tai käyttäjän hyödynnettävissä olevan ohjelman

tiedottaa /tˈiedotːaː/ (v)
doceo
  antaa jollekulle tietoa jostakin, informoida

tiedustelu /tˈiedustˌelu/ (n)
quaestiō
  tietojen kysyminen, kysely
ingenium
  tietojen hankkiminen esim. maastosta, vihollisen toiminnasta

tiekartta /tˈiekartːa/ (n)
itinerārium
  tiestön kartta

tieteellinen /tˈieteːllɪnen/ (adj)
sciens
  sellainen, joka kuuluu tieteen alaan ja on sen vaatimusten mukainen, tieteelle ominainen

tieteenala /tˈieteːnˌala/ (n)
disciplina
  yksi tarkoin määritelty tieteen osa-alue, yksittäinen tiede

tieteisfiktio /tˈieteisfˌiktɪo/ (n)
scientia ficticia
  fiktion muoto, joka tyypillisesti käsittelee tieteen ja tekniikan vaikutusta yhteiskuntaan tai ihmisiin

tieteiskirjallisuus /tˈieteiskˌirjallɪsuːs/ (n)
scientia ficticia
  kirjallisuuden genre, joka käsittelee yleensä tulevaisuuteen sijoittuvaa kehittynyttä tiedettä ja teknologiaa ja niiden vaikutusta yhteiskuntaan ja ihmisiin tavallisesti kuvitteellisesta, mutta joskus myös hyvinkin tieteelliseen hypoteesiin tähtäävästä näkökulmasta

tietenkin /tˈieteŋkɪn/ (adv)
scilicet
  tietysti

tieto /tˈieto/ (n)
scientia
  (filosofia) tutkittuihin tosiasioihin ja yleiseen tietämykseen perustuva tai muuten todennettavissa oleva käsitys tai näkemys

tietoinen /tˈietoinen/ (adj)
cōnscius
  sellainen, joka tietää jostakin
consciens
  tajuissaan oleva

tietoisuus /tˈietoisuːs/ (n)
agnitio
  asioiden tiedossa oleminen

tietojenkäsittelytiede /tˈietojˌeŋkæsˌitːelytˌiede/ (n)
informatica
  tieteenala, jonka tutkimuskohteena ovat informaation ja laskettavuuden mahdollisuudet ja niiden soveltaminen tietotekniikan avulla

tietokone /tˈietokˌone/ (n)
computatrum, ordinatrum
  tietotekninen laite, joka käsittelee automaattisesti numeeris-loogista tietoa ohjelmointinsa mukaisesti

tietokoneohjelmisto /tˈietokˌoneˌohjelmˌisto/ (n)
programmatura
  tietokoneen toimintaan liittyvä useista tietokoneohjelmista, niiden käyttämistä tiedostoista ja niihin liittyvästä dokumentaatiosta muodostuva kokonaisuus

tietokonepeli /tˈietokˌonepˌelɪ/ (n)
ludus computatri
  tietokoneella pelattava peli

tietosanakirja /tˈietosˌanakˌirja/ (n)
encyclopaedia
  kirja, josta voi hakea tietoa eri asioista; sisältää artikkeleita eri aiheista, esim. historiasta, esineiden käyttötarkoituksista ja asioiden levinneisyydestä

tietotekniikka /tˈietotˌeknɪːkːa/ (n)
informatica
  tiedonsiirto-, tietojenkäsittely- ja tietokonetekniikka

tietoteoria /tˈietotˌeorˌia/ (n)
epistemologia
  tietoa koskevia yleisiä kysymyksiä käsitteellisin, filosofisin menetelmin tutkiva filosofian osa-alue

tietous /tˈietous/ (n)
agnitio
  tietämys, valistuneisuus

tietoverkko /tˈietovˌerkːo/ (n)
plaga
  päätelaitteiden, esimerkiksi tietokoneiden ja niiden välisten tietoliikenneyhteyksien muodostama järjestelmä, joka mahdollistaa datan välittämisen

tietty /tˈietːy/ (adj)
quīdam
  ennalta tiedetty, määrätty, sovittu

tietysti /tˈietystɪ/ (adv)
sānē
  tavan adverbi, jolla ilmaistaan, että kyseessä olevan asian odotetaan toteutuvan ilmeisesti ja odotetusti; tietenkin

tietäminen /tˈietæmɪnen/ (n)
sciens
  erityisen tai yleisen tietouden hallitseminen

tietämys /tˈietæmys/ (n)
agnitio
  tieto; tietojen kokonaisuus; se, mitä tiedetään

tietämätön /tˈietæmætøn/ (adj)
ignārus
  sellainen, joka ei tiedä, jolla ei ole tietoa jostakin

tietää /tˈietæː/ (v)
scio
  olla tietoinen jostakin, olla selvillä jostain asiasta

tiheikkö /tˈiheikːø/ (n)
virgultum
  tiheäkasvuinen alue (esimerkiksi metsässä)

tiheys /tˈiheys/ (n)
densitas
  suure, joka ilmaisee kappaleen massan suhteessa sen tilavuuteen; tunnus on ρ (rhoo)

tihkusade /tˈihkusˌade/ (n)
pluvia tenuis
  erittäin vähäinen vesisade, jossa pisaroita tippuu harvoin sinne tänne

tii /tˈiː/ (n)
tē
  golfissa käytettävä tuki, jonka päälle pallo asetetaan aloituslyöntiä varten. Noin 1-4 cm pitkä, yleensä puinen, maahan työnnettävä pää terävä, toinen pää paksumpi ja palloa vasten sopivaksi koverrettu.

tiikeri /tˈiːkerɪ/ (n)
tigris
  isojen kissojen alaheimoon kuuluva kissaeläinten laji tai sen yksilö

tiili /tˈiːlɪ/ (n)
later
  punatiili, savesta tai seostetusta savesta muovattu, kuivaamalla ja polttamalla valmistettu rakennuskivi

tiistai /tˈiːstai/ (n)
dies Martis, dies martis
  viikon toinen päivä, päivä maanantain ja keskiviikon välissä

tiiviste /tˈiːvɪste/ (n)
animadverto
  laimennettava mehu
minūtal
  hajautusfunktion palauttama arvo; hajautusarvo

tiivistää /tˈiːvɪstæː/ (v)
fōmentum
  puristaa pienempään tilaan
phoca
  lisätä tiivistettä jhk niin, että kohteestä tulee tiivis

tikapuut /tˈikapuːt/ (n)
scāla
  alkuaan puinen, kahden tai useamman, tukipuiden väliin kiinnitetyn askelman muodostama rakennelma, joka pystytetään tukea vasten nojalleen kiipeämistä varten, mutta voidaan myös pystyttää samassa tarkoituksessa toisinaan rakenteeseen lisättyä omaa tukea vasten tai erityistapauksessa ripustaa

tikari /tˈikarɪ/ (n)
pūgiō
  terän molemmilta laidoilta teroitettu, teräväkärkinen ja miekkaa lyhyempi pistoase

tikka /tˈikːa/ (n)
picus
  tikkojen heimon () lintu, joka pitkällä ja terävällä nokallaan tekee puuhun koloja ja on lisäksi hyvä kiipeämään puissa

tikli /tˈiklɪ/ (n)
acalanthis
  eräs Suomessakin pesivä värikäs varpuslintu,

tila /tˈila/ (n)
ager
  kiinteistörekisteriin merkitty rajoiltaan määrätty yksikkö siihen kuuluvine kiinteine omaisuuksineen, oikeuksineen ja velvollisuuksineen
spatium
  paikka, jossa jokin tapahtuu
  avaruus, väljyys, tyhjä kohta
status
  henkilön vointi, terveydentila

tilaaja /tˈilaːja/ (n)
subscriptor
  henkilö, joka on tilannut jonkin säännöllisesti ilmestyvän tuotteen tai pysyvän palvelun ja on taloudellisesti sitoutunut tekemänsä tilauksen ehtoihin

tilaisuus /tˈilaisuːs/ (n)
eventum
  kokoontuminen, sosiaalinen tapaaminen jonkin asian merkeissä
opportūnitās
  mahdollisuus

tilanne /tˈilanne/ (n)
condicio
  aika, paikka ja muut vallitsevat olosuhteet jonkin asian yhteydessä

tilannekomedia /tˈilannˌekomˌedɪa/ (n)
comoedia situationis
  koomisen tilanteen ympärille rakentuva komediatelevisiosarja

tilapäinen /tˈilapˌæinen/ (adj)
temporālis
  väliaikainen

tilata /tˈilata/ (v)
mandō
  pyytää itselleen tuotavaksi jtak

tilaus /tˈilaus/ (n)
dispōnō
  tavaran tai palvelun toimittamiseksi tehtävä pyyntö

tilava /tˈilava/ (adj)
capax
  jossa on paljon tilaa

tilavuus /tˈilavuːs/ (n)
facultās
  kolmiulotteisen kappaleen koon mitta; kertoo paljonko kappaleessa on tilaa; SI-järjestelmän mukainen tilavuuden yksikkö on kuutiometri (lyhenne m³) ja lisäyksikkönä tilavuudelle on käytössä litra (tunnus l); tunnus V

tilintarkastaja /tˈilɪntˌarkastˌaja/ (n)
audītor
  henkilö, jolla on auktorisoitu pätevyys tehdä tilintarkastuksia, myös sisäinen tilintarkastaja

tilkitä /tˈilkɪtæ/ (v)
māteria
  tukkia aukot, paikata

tilli /tˈillɪ/ (n)
anethum
  maustetilli, ruohokasvi jota käytetään mausteena ja yrttinä ()

timantti /tˈimantːɪ/ (n)
adamas
  yksi hiilen viidestä allotrooppisesta muodosta

tina /tˈina/ (n)
stannum
  metallinen alkuaine, jonka kemiallinen merkki on Sn.

tinata /tˈinata/ (v)
stannum
  peittää tinakerroksella

tinkiä /tˈiŋkɪæ/ (v)
pāciscor
  yrittää alentaa ostoksensa hintaa

tinktuura /tˈiŋktuːra/ (n)
tinctūra
  lääkkeeksi perkoloimalla tai maseroimalla valmistettu jonkin kasvin alkoholiuute

tippanokka /tˈipːanˌokːa/ (n)
stillō
  rakennuksen ulokkeen vaakasuora reuna tai suippeneva kärki, joka ohjaa sade- ja sulamisveden loitommas rakennuksen ulkopinnasta

tippua /tˈipːua/ (v)
gutta
  tihkua, pudota pisaroina

tippuri /tˈipːurɪ/ (n)
gonorrhoea
  gonorrea, bakteerin aiheuttama sukupuolitauti

tiskiallas /tˈiskɪˌallas/ (n)
fusorium
  tiskipöydässä sijaitseva, tiskaamiseen tarkoitettu allas, joka on usein valmistettu ruostumattomasta teräksestä

tissisillään /tˈissɪsˌillæːn/ (adv)
nūdus
  (puhekieltä) (naisista) alastomana

titaani /tˈitaːnɪ/ (n)
titanium
  metallinen alkuaine, jonka kemiallinen merkki on Ti

tiukka /tˈiukːa/ (adj)
strictus
  ahdas, piukka, kireä

tivata /tˈivata/ (v)
efflāgitō
  kysyä vaativasti, vaatia sinnikkäästi

tmeesi /tmˈeːsɪ/ (n)
diacopē
  sanojen lisääminen yhdyssanan osien väliin

todella /tˈodella/ (adv)
vere
  (korostava) suurissa määrin, erittäin

todellinen /tˈodellɪnen/ (adj)
verus
  sellainen, joka on oikeasti olemassa tai oikeasti tapahtunut; perusteellinen, täydellinen, erittäinkin adjektiivia vahvistavana sanana.

todellisuus /tˈodellɪsuːs/ (n)
realitas
  (ontologia) maailma sellaisena kuin se on; yleensä sellaiset tosiasiat, jotka ovat luonnontieteellisin menetelmin todennettavissa

todenmukainen /tˈodenmukˌainen/ (adj)
vērax
  tosi, todellisuutta vastaava

todennäköinen /tˈodennækˌøinen/ (adj)
probābilis
  ilmeisen tosi; otaksuttava; hyvin luultavasti tapahtuva, sellainen johon otaksuttavasti päädytään

todennäköisesti /tˈodennækˌøisestɪ/ (adv)
fortasse
  mitä ilmeisimmin, suurella todennäköisyydellä, siten että sanoja kokee olevan todennäköistä

todennäköisyys /tˈodennækˌøisyːs/ (n)
probabilitas
  ilmiöön tai tapahtumaan liittyvän satunnaisuuden ja epävarmuuden määrää kuvaava mitta

todennäköisyyslaskenta /tˈodennækˌøisyːslˌaskenta/ (n)
probabilitas
  satunnaisilmiöiden tapahtumisen todennäköisyyttä tutkiva matematiikan osa-alue, joka liittyy läheisesti tilastotieteeseen

todentuntuinen /tˈodentˌuntwɪnen/ (adj)
vērīsimilis
  sellainen, joka tuntuu todelta; realistinen

todistaa /tˈodɪstaː/ (v)
arguō
  osoittaa jonkin olevan totta
testimōnium
  olla läsnä, nähdä
  kertoa todistus uskoontulostaan tai siihen liittyvistä kokemuksistaan
testificor
  antaa todistajan lausunto, kertoa todistajana rikokseen tai rikkeeseen liittyvistä tapahtumista oikeudessa

todistaja /tˈodɪstˌaja/ (n)
testis
  henkilö, joka todistaa

todiste /tˈodɪste/ (n)
indicium
  näyte rikossyytteen tai tapahtuman tueksi

todistelu /tˈodɪstˌelu/ (n)
demonstratio
  todisteleminen

todistus /tˈodɪstus/ (n)
indicium
  henkilön antama varmistus jostain asiasta
  peruslauseista eli aksioomista matemaattisia ja loogisia lainalaisuuksia noudattaen johdettu osoitus jonkin väitteen totuusarvosta
conntestatio
  todistajanlausunto, oikeudessa annettu selostus tapahtumien kulusta

todistustaakka /tˈodɪstˌustaːkːa/ (n)
onus probandi
  väitteen esittäjän velvollisuus perustella väitteensä

tohtori /tˈohtorɪ/ (n)
clinicus
  korkein akateeminen oppiarvo, joka myönnetään henkilölle, joka on suorittanut itsenäistä tieteellistä tutkimusta ja puolustanut väitöskirjaansa julkisessa väitöstilaisuudessa. Ansioituneelle henkilölle voidaan ilman akateemisia meriittejä myöntää myös kunniatohtorin arvo.

toimeksiantaja /tˈoimeksɪˌantaja/ (n)
dominus negōtiī
  joka antaa toimeksisaajan tehtäväksi hoitaa jokin asia tai toimi toimeksiantajan puolesta

toimelias /tˈoimelɪas/ (adj)
actuōsus
  ahkera, uuttera

toimenpide /tˈoimempˌide/ (n)
āctiō
  jonkun suorittama teko esimerkiksi jonkin estämiseksi, muuttamiseksi tai asian edistämiseksi

toimeton /tˈoimeton/ (adj)
ōtiōsus
  joutilas

toimia /tˈoimɪa/ (v)
ago
  olla aktiivinen, tehdä jotakin
fūnctiō
  olla toiminnassa, olla kunnossa, tehdä tehtävänsä
laboro
  työskennellä
currō
  kierretään passiivilla: hyödynnetään käyttövoimana

toimielin /tˈoimielɪn/ (n)
organum
  toiminnalle välttämätöntä tehtävää hoitava organisaation toiminnallinen ja rakenteellinen osa

toimija /tˈoimɪja/ (n)
histriō
  jokin joka toimii; tekijä

toiminta /tˈoimɪnta/ (n)
actiō
  ihmisen tekeminen, aktiviteetti

toiminto /tˈoimɪnto/ (n)
pars
  ominaisuutena oleva kyky tehdä jokin asia

toimisto /tˈoimɪsto/ (n)
officium
  yhdestä tai useammasta huoneesta muodostuva tila, missä tehdään toimialan mukaisesti vaihtelevia, usein asiakirjojen käsittelyyn liittyviä töitä

toimistotyöntekijä /tˈoimɪstotˌyøntekˌijæ/ (n)
scrība
  henkilö, joka tekee töitä toimistossa

toimittaa /tˈoimɪtːaː/ (v)
sum
  toimittaa tavaraa
ducere
  toimittaa jokin tilaisuus
conscribere
  toimittaa kirjaa tai lehteä

toimittaja /tˈoimɪtːˌaja/ (n)
diurnarius
  henkilö, joka tekee työkseen juttuja, uutisia tai raportteja lehteen, radioon, televisioon tai muuhun joukkoviestimeen; journalisti
curator
  kirjan tekstit koonnut ihminen
praebitor
  kaupan kohteena olevia esineitä tai aineita hankkiva ihminen tai yritys
administrator
  toimituksen suorittaja

toimivalta /tˈoimɪvˌalta/ (n)
diciō
  oikeus tehdä päätöksiä ja toimia jossain asiassa

toimivaltuus /tˈoimɪvˌaltuːs/ (n)
ars
  viranomaisen tai toimielimen säädökseen tai sääntöihin perustuva oikeus tehdä jotakin

toinen maailmansota /tˈoinen mˈaːɪlmˌansota/ (pn)
Bellum Orbis Terrarum Secundum
  suursota, joka käytiin pääasiassa Euroopassa ja Aasiassa vuosina 1939–1945

toipua /tˈoipua/ (v)
relego
  parantua, parata (sairaudesta tai kielteisestä tapahtumasta)

toisaalta /tˈoisaːlta/ (adv)
autem
  eri kannalta katsottuna

toisenlainen /tˈoisenlˌainen/ (adj)
differens
  ei samanlainen kuin mikään tai kukaan toinen

toisin /tˈoisɪn/ (adv)
aliter
  eri tavalla, eri lailla; toisella t. muulla tavalla

toisinaan /tˈoisɪnaːn/ (adv)
interdum
  ajoittain, joskus, silloin tällöin

toisiopalvelin /tˈoisɪopˌalvelɪn/ (n)
administer
  Internetissä palvelin, jolla on kopio toisen palvelimen sisällöstä, mahdollisesti ajan tasalla pidettynä

toistaa /tˈoistaː/ (v)
instaurō
  tehdä uudelleen
  sanoa uudelleen

toistainen /tˈoistainen/ (adj)
temporālis
  väliaikainen, tilapäinen, ei pysyvä

toisto /tˈoisto/ (n)
iterātiō
  aiemmin tapahtuneen uudelleen teko, toistamisen toteutus

toistuva /tˈoistuva/ (adj)
continens
  joka tapahtuu uudelleen

toitottaa /tˈoitotːaː/ (v)
cano
  puhaltaa päristen vaskisoitinta tai muuta vastaavaa instrumenttia
boare
  tiedottaa näkyvästi jostakin; julistaa, pitää meteliä jostakin

toive /tˈoive/ (n)
cupiditas
  asia, jota halutaan tai toivotaan

toiveajattelu /tˈoiveajˌatːelu/ (n)
pium desiderium
  mahdolliseksi tai varmaksi ajattelu, vaikka toteutuminen on hyvin epätodennäköistä; ajattelua, jossa ylikorostetaan onnistumisen mahdollisuutta tai suhtaudutaan tulevaisuuteen yltiöpositiivisesti, ehkä lupaillaan kaikenlaista hyvää tapahtuvan tulevaisuudessa

toivo /tˈoivo/ (n)
spes
  usko, odotus tai mahdollisuus johonkin hyvään

toivoa /tˈoivoa/ (v)
spero
  odottaa positiivisesti jonkin asian toteutumista; haluta jonkin toteutuvan

toivoton /tˈoivoton/ (adj)
desperatus
  sellainen, jolla ei ole toivoa
  sellainen, jossa ei ole toivoa

toivottaa /tˈoivotːaː/ (v)
cupiditas
  ilmaista toivovansa jklle jtk tulevaa, yl. fraasin kaltaisella toivotuksella

toivottaa tervetulleeksi /tˈoivotːaː tˈervetˌulleːksɪ/ (v)
adventu festum ago
  antaa ymmärtää olevan tervetullut jonnekin

toki /tˈokɪ/ (adv)
certus
  tietenkin, tietysti, miksipä ei

tolerantti /tˈolerˌantːɪ/ (adj)
tolerans
  jollekin ruoka- tai lääkeaineelle sietokykyinen, sietävä, vastustuskykyinen

tomaatti /tˈomaːtːɪ/ (n)
Lycopersicum
  Etelä-Amerikasta lähtöisin oleva yksivuotinen vihanneshedelmäkasvi Solanum lycopersicum

tomumaja /tˈomumˌaja/ (n)
tabernāculum
  ihmisen keho sielun tilapäisenä asuinpaikkana

tonkia /tˈoŋkɪa/ (v)
radicis
  kaivaa maata, erityisesti kärsällään ruokaa

tonnikala /tˈonnɪkˌala/ (n)
thunnus, thynnus
  makrillien heimoon kuuluva, yleisesti säilykkeenä tai pakasteena myytävä suurikokoinen kala (Thunnus thynnus)

tontti /tˈontːɪ/ (n)
pars
  eräs kiinteistöyksikkö: kiinteistörekisteriin merkitty, asemakaavoitettu, rakennustarkoitukseen varattu maa-alue

tonttu /tˈontːu/ (n)
alfus
  kansanperinteessä jonkin paikan, kuten rakennuksen, suojelija ja asukas, ihmisen kaltainen, mutta sitä pienempi olio

tooga /tˈoːɡa/ (n)
toga
  antiikin Rooman ylimysten ja virkamiesten vaate, joka koostui noin kuusi metriä pitkästä kankaasta vartalon ympärille kiedottuna

torakka /tˈorakːa/ (n)
blatta
  muodoltaan litteähköjä ja sitkeitä tuhohyönteisiä,

tori /tˈorɪ/ (n)
macellum
  alun perin kaupankäyntiä varten varattu aukea kaupungeissa, jossa kauppa on säänneltyä ja valvottua

torium /tˈorium/ (n)
thorium
  eräs radioaktiiivinen alkuaine

torjuntahävittäjä /tˈorjuntˌahævˌitːæjæ/ (n)
aeronavis interceptoria
  hävittäjälentokone, joka on tarkoitettu ilmataisteluun, erityisesti ilmapuolustukseen pommikoneita vastaan ja on usein pieni ja kevyesti aseistettu

torkahtaa /tˈorkahtaː/ (v)
intervigilium
  vaipua hetkeksi kevyeen uneen

torkku /tˈorkːu/ (n)
intervigilium
  (yleensä monikossa) kevyt uni, puoliuni

torkkua /tˈorkːua/ (v)
intervigilium
  nukkua kevyesti, olla puoliunessa

torni /tˈornɪ/ (n)
turris
  korkea ja kapea rakennus
  vaaka- ja pystyriveillä suoraan liikkuva shakkinappula: ♖ tai ♜

tornipöllö /tˈornɪpˌøllø/ (n)
parra
  keskikokoinen pöllölaji ()

torstai /tˈorstai/ (n)
dies Iovis, dies jovis
  viikon neljäs päivä, päivä keskiviikon ja perjantain välissä

torttu /tˈortːu/ (n)
lībum
  makea leivonnainen, jonka sisällä on täytettä

torvi /tˈorvɪ/ (n)
cornu
  sarvesta, tuohesta tai puusta valmistettu puhallettava merkinantoväline tai soitin
  auton äänimerkinantolaite
calus
  mikä tahansa vaskipuhallinsoitin; vaskipuhaltimien kansanomainen yleisnimitys

tosi /tˈosɪ/ (adj)
verus
  sellainen, joka on faktuaalinen ja reaalinen, mielipiteestä riippumaton; objektiivisesti totta

tosiasia /tˈosɪˌasɪa/ (n)
veritas
  asia, jonka sisältö ei riipu mielipiteistä ja joka on todennettavissa

tosiasiallinen /tˈosɪˌasɪˌallɪnen/ (adj)
verus
  sellainen, joka tai mikä perustuu tosiasioihin; todellinen

tosin /tˈosɪn/ (adv)
vere
  ilmaisee jotakin, joka lieventää aiemmin sanottua

tosiseikka /tˈosɪsˌeikːa/ (n)
factum
  todellisesti vaikuttava tekijä, todellinen asianhaara; yksityiskohta, joka on tosi

totella /tˈotella/ (v)
audio
  toimia niin kuin joku käskee tai niin kuin säännöt edellyttävät

toteuttaa /tˈoteutːaː/ (v)
fungor
  tehdä todeksi

toteutus /tˈoteutus/ (n)
functiō
  toteuttamisen toimeenpano, suunnitelman aikaansaanti

tottelevainen /tˈotːelevˌainen/ (adj)
morigerus
  jolla on taipumus totella

tottua /tˈotːua/ (v)
adsuescō
  tottua johonkin, alkaa pitää jotakuta/jotakin tavallisena tai siedettävänä; mukautua, sopeutua

tottumus /tˈotːumus/ (n)
habitus
  totuttu menettelytapa

totuus /tˈotuːs/ (n)
veritas
  niiden väitteiden yhteinen ominaisuus, jotka kuvaavat eli esittävät asian oikein ja todellisuuden mukaisesti; myös tällaisen väitteen sisältämän lauseen sisällys

toukka /tˈoukːa/ (n)
larva
  hyönteisen kehitysvaihe ennen koteloitumista

toukokuu /tˈoukokuː/ (n)
Maius
  vuoden viides kuukausi, kuukausi huhtikuun ja kesäkuun välissä

toutain /tˈoutain/ (n)
aspis
  Särkikaloihin lukeutuva karppikala Aspius aspius

toveri /tˈoverɪ/ (n)
comes
  kumppani, ystävä
  vasemmistolaisten aatetovereista käyttämä termi

toveruus /tˈoveruːs/ (n)
amīcitia
  se, että on toveri; toverina oleminen; toverien välinen suhde

traakialainen /trˈaːkɪalˌainen/ (adj)
Thracus
  traakialaisiin (ks. alla) liittyvä

traakialainen /trˈaːkɪalˌainen/ (n)
Thracus
  Traakiassa pronssikaudella elänyt kansa

traditionaalinen /trˈadɪtˌionˌaːlɪnen/ (adj)
translaticius
  tradition mukainen, perinteinen (käytetään myös lyhennettä trad.)

transfobia /trˈansfobˌia/ (n)
transphobia
  negatiivisia asenteita, tunteita ja tekoja transsukupuolisia kohtaan

transistori /trˈansɪstˌorɪ/ (n)
transistrum
  vahvistimena ja kytkimenä käytettävä puolijohdetekniikalla toteutettu elektroniikan komponentti

transkutaaninen /trˈanskutˌaːnɪnen/ (adj)
transcutaneus
  ihon läpäisevä

translitterointi /trˈanslɪtːerˌointɪ/ (n)
transcriptio
  tekstin muuntaminen toiseen kirjoitusjärjestelmään siten, että jokaiselle kirjaimelle on sovittu jokin vastine, ja kirjoitus voidaan useimmiten palauttaa alkuperäiseen kirjoitusasuun

trebuchet /trˈebukhet/ (n)
tripantium
  vastapainokatapultti, heittokone

tredesiimi /trˈedesˌiːmɪ/ (n)
terdecimus
  länsimaisessa säveljärjestelmässä oktaavin ja sekstin (pieni 20 ja iso 21 puolisävelaskelta) laajuinen intervalli

treema /trˈeːma/ (n)
diaeresis
  (tarke) kirjaimen yläpuolinen tarke, joka näyttää kahdelta pisteeltä: ¨; Unicode-merkki U+00A8, kirjaimeen yhdistyvä tarke U+0308

triangeli /trˈiaŋŋˌelɪ/ (n)
triangulum
  lyömäsoitin, säännölliseen kolmiomuotoon väännetty teräspuikko, joka ripustetaan yhdestä kulmasta ja sitä lyödään toisella puikolla

tribadi /trˈibadɪ/ (n)
tribas
  tribadismin harjoittaja

tribrakys /trˈibrakys/ (n)
tribrachys
  kolmitavuinen runojalka, joka koostuu kolmesta lyhyestä tavusta ()

tribus /trˈibus/ (n)
tribus
  taksonomiassa luokka heimon ja suvun välissä

tribuutti /trˈibuːtːɪ/ (n)
tributum
  Rooman valtakunnassa peritty maavero

trigonometria /trˈiɡonomˌetrɪa/ (n)
trigonometria
  matematiikan osa-alue, joka käsittelee kolmion sivujen suhteita, kulmia ja niihin liittyviä laskutoimituksia, erityisesti trigonometrisia funktioita

trilogia /trˈiloɡˌia/ (n)
trilogia
  kolmen toisiinsa liittyvän taiteellisen teoksen sarja

trioli /trˈiolɪ/ (n)
trigemina
  tahdin, tahdin osan tai nuottiarvon jakautuminen poikkeuksellisesti kolmeen osaan, esim. kolme aika-arvoltaan yhtäkestoista nuottia kahden neljäsosanuotin aikana

trireemi /trˈireːmɪ/ (n)
triremis
  kolmisoutu

triviaali /trˈivɪˌaːlɪ/ (adj)
levis
  triviaalinen, arkipäiväinen, lattea, sovinnainen, typerä

trivium /trˈivium/ (n)
trivium
  keskiajan koulussa grammatiikan, retoriikan ja dialektiikan käsittävä opintokokonaisuus

troijalainen /trˈoijalˌainen/ (n)
equus Troianus
  viattomaksi naamioitu haittaohjelma tai toisen ohjelman mukana tuleva haittaohjelma

trokee /trˈokeː/ (n)
choreus
  kaksitavuinen runojalka, joka koostuu pitkästä (painollisesta) ja lyhyestä (painottomasta) tavusta ()

trokeinen /trˈokeinen/ (adj)
trochaicus
  trokeiden muodostama

trombi /trˈombɪ/ (n)
turbō
  tornadoa pienempi ja heikompi pyörremyrsky

trukki /trˈukːɪ/ (n)
feles
  sähkö- tai polttomoottorikäyttöinen, ajettava tavaroiden siirto- ja nostolaite

trukkilava /trˈukːɪlˌava/ (n)
grabātus
  trukilla käsiteltävä kuormalava

trumpetti /trˈumpetːɪ/ (n)
buccina
  pääasiassa klassisessa musiikissa ja jazzissa käytettävä vaskipuhallin

trumpettikurki /trˈumpetːɪkˌurkɪ/ (n)
Grus americana
  eräs lintulaji () tai sen yksilö

tryffeli /trˈyffelɪ/ (n)
tertufulus
  multasieni
  eräs suklaamakeinen

tsaari /tsˈaːrɪ/ (n)
tzar
  muutamissa slaavilaisissa maissa käytetty hallitsijan arvonimi; erityisesti Venäjän keisarikunnan hallitsijan arvonimi

tsekata /tsˈekata/ (v)
verifico
  katsoa, tarkistaa

tuberkuloosi /tˈuberkulˌoːsɪ/ (n)
mycobaterium tubercolisis
  tuberkkelibakteerien aiheuttama tartuntatauti; yleensä keuhkoissa esiintyvä pitkäaikainen sairaus

tuhatjalkainen /tˈuhatjˌalkainen/ (n)
scolopendra
  tuhatjalkaisten alajakson () niveljalkainen

tuhka /tˈuhka/ (n)
cinis
  eloperäisen aineen palamisen seurauksena muodostuva kiinteä jäännös

tuhkarokko /tˈuhkarˌokːo/ (n)
boa
  tuhkarokkoviruksen aiheuttama lastentauti

tuhlata /tˈuhlata/ (v)
prōdigō
  käyttää tehottomasti tai turhaan jotain resurssia (esim. rahaa)

tuho /tˈuho/ (n)
clādes
  vahinko, hävitys, turmio, turmelu
ruīna
  loppu, romahdus, häviö, perikato

tuhoisa /tˈuhoisa/ (adj)
destructivus
  suurta tuhoa aiheuttava tai aiheuttanut

tuhopolttaja /tˈuhopˌoltːaja/ (n)
incendiārius
  henkilö joka sytyttää tahallaan rakennuksen tuleen, murhapolttaja

tuhota /tˈuhota/ (n)
annullo
  hajottaa, hävittää

tuijottaa /twˈijotːaː/ (v)
conspicio
  katsoa yhtäjaksoisesti, hellittämättä, katsettaan siitämättä.

tuikkia /twˈikːɪa/ (v)
micō
  (valonlähteestä) vaihdella kirkkauttaan, vilkkua, välkkyä
  loistaa ihastuttavasti

tukea /tˈukea/ (v)
fulciō
  pitää pystyssä

tukeva /tˈukeva/ (adj)
firmus
  jämäkkä, kestävä

tuki /tˈukɪ/ (n)
firmāmentum
  jokin, josta otetaan tukea
  kannatus
adiumentum
  asiakkaalle annettava neuvonta ja ohjaus

tukija /tˈukɪja/ (n)
assensor
  henkilö joka tukee jotain toimintaa etenkin taloudellisesti tai poliittisesti

tukikohta /tˈukɪkˌohta/ (n)
solum
  alue johon on sijoitettu asevoimien joukkoja ja kalustoa

tukipilari /tˈukɪpˌilarɪ/ (n)
erisma
  kontrefori; muuria tai kiviseinää vahvistava, siitä ulkoneva pilari tai pilarimainen rakenne, johon kattoholvin sivupaine kohdistuu

tukka /tˈukːa/ (n)
crines
  hiusten muodostama karvapeite päälaella, hiukset yhdessä ovat tukka

tukkalaite /tˈukːalˌaite/ (n)
tonsus
  vaivannäköä vaatinut näyttävä kampaus

tukki /tˈukːɪ/ (n)
cala
  katkaistu ja karsittu puun runko, joka täyttää sahausnormin
prōsāpia
  kiväärin tai haulikon perä
bura
  kangaspuiden osa, loimitukki

tukkia /tˈukːɪa/ (v)
clausus
  tilkitä, laittaa tuke, aiheuttaa tukos jonnekin

tukkukauppa /tˈukːukˌaupːa/ (n)
acervatim
  suuria eriä käsittävä kaupankäynti; myynti vähittäiskaupoille

tukkuliike /tˈukːulˌiːke/ (n)
acervatim
  valmistajan tai tuottajan ja vähittäiskaupan välillä tavaraa välittävä yritys

tukkumyynti /tˈukːumˌyːntɪ/ (n)
acervatim
  tuotteiden myynti suurissa erissä

tulehdus /tˈulehdus/ (n)
inflammatio
  elimistön luontaisen suojavasteen synnyttämä monimuotoinen biologinen reaktio uhkaavaa tai tapahtunutta kudoksen vaurioitumista vastaan

tuleminen /tˈulemɪnen/ (n)
venturus
  jostakin siirtyminen olevaan paikkaan

tuleva /tˈuleva/ (adj)
futūrus
  joka tapahtuu tulevaisuudessa, joka sijoittuu tulevaisuuteen
  josta on juuri tulossa jotain
venturus
  jostain saapuva, peräisin oleva

tuleva aika /tˈuleva ˈaika/ (n)
futūrum
  yhteisnimitys aikamuodoille, jotka kuvaavat tulevaisuudessa tapahtuvaa toimintaa; monissa kielissä sitä edustaa futuuri, suomessa preesens tai myös partisiippirakenne, esimerkiksi: Olet sen näkevä.

tulevaisuus /tˈulevˌaisuːs/ (n)
futurum
  nykyisen ajanhetken jälkeinen aika, tuleva aika

tulevaisuuskuva /tˈulevˌaisuːskˌuva/ (n)
futurus
  kuvaus mahdollisesta tulevaisuuden tilasta; eräs tulevaisuudentutkimuksen peruskäsite

tuli /tˈulɪ/ (n)
ignis
  avoimeen palamiseen kuuluva ilmiö, johon yl. liittyy näkyvä kuuma liekki

tuliase /tˈulɪˌase/ (n)
arma ignifera
  ase, jonka ammusten liikkeelle panevana voimana toimii ruudin palamisesta syntyvä kaasunpaine

tuliasema /tˈulɪˌasema/ (n)
gradus
  paikka johon voidaan asettua ampumaan ollen samalla suojassa vihollisen tulitukselta

tulikukka /tˈulɪkˌukːa/ (n)
verbascum
  mikä tahansa tulikukkien sukuun () kuuluva naamakukkaiskasvien laji tai sellaisen yksilö

tulinen /tˈulɪnen/ (adj)
acer
  polttavasti maustettu; chilinen

tulipalo /tˈulɪpˌalo/ (n)
incendium
  hallitsemattomaksi päässyt, tuhoa aiheuttava tuli

tulisija /tˈulɪsˌija/ (n)
camīnus
  rakennukseen kiinteästi kuuluva puun polttoon tehty, savuhormiin liitetty rakennelma

tulitauko /tˈulɪtˌauko/ (n)
armistitium
  lyhyt taisteluista pidettävä tauko, jonka aikana voidaan esimerkiksi kerätä kuolleet ja haavoittuneet tai vaihtaa vankeja

tuliterä /tˈulɪtˌeræ/ (adj)
menta
  aivan uusi ja käyttämätön, upouusi

tulitikku /tˈulɪtˌikːu/ (n)
adaequō
  tulentekoväline, jonka päässä oleva syttymisherkkä seos syttyy kitkan aiheuttamalla lämmöllä raapaistaessa sitä karkeaa pintaa vasten

tulittaa /tˈulɪtːaː/ (v)
duco
  ampua tuliaseella useita laukauksia

tulium /tˈulium/ (n)
thulium
  eräs alkuaine

tulivuori /tˈulɪvˌuorɪ/ (n)
mons ignifer
  vulkaaninen pinnanmuodostuma, jonka kohdalla maankuoressa on repeämiä ja maan sisältä pääsee virtaamaan magmaa ajoittain pinnalle asti; näin vuori on aikoinaan muodostunut

tulkata /tˈulkata/ (v)
interpretor
  toimia tulkkina

tulkita /tˈulkɪta/ (v)
interpretor
  arvata mitä jokin tarkoittaa; selittää tai kertoa jonkin merkitys

tulkki /tˈulkːɪ/ (n)
interpres
  henkilö, joka kääntää eli tulkkaa puhuttua kieltä, vrt. kääntäjä

tulla /tˈulla/ (v)
venire
  liikkua puhujaa kohti; seurata ajallisesti

tulla ilmi /tˈulla ˈilmɪ/ (v)
acclārō
  tulla tiedoksi, tulla yleiseen tietoon, paljastua, ilmetä, selvitä

tulla mieleen /tˈullam mˈieleːn/ (v)
subeo
  muistaa, keksiä, ajatella

tulla toimeen /tˈulla tːˈoimeːn/ (v)
facere
  selvitä, pärjätä, säilyttää olemassaolonsa
concentus
  olla jonkun kanssa ihmissuhteessa, jossa osapuolet sietävät toisiaan tai ovat vähintään neutraaleissa väleissä

tullata /tˈullata/ (v)
clārus
  antaa tai ilmoittaa maahantuotava tavara tullin arvioitavaksi tavaran tullausarvon ja tullimaksun määrittämiseksi

tulli /tˈullɪ/ (n)
telōnium
  maahan tuotavasta tavarasta maksettava vero, tullimaksu

tullitarkastus /tˈullɪtˌarkastus/ (n)
adisyón
  tullin suorittama tarkastus, yleensä maan rajalla

tulo /tˈulo/ (n)
adventus
  lähemmäksi tai perille liikkuminen
fructus
  jonkin saapuminen tai alkaminen

tulos /tˈulos/ (n)
fructus
  se, mihin tekeminen päättyy, lopputulos
  pisteiden määrä kilpailun tai pelin päättyessä
eventus
  päätelmä, johtopäätös

tuloste /tˈuloste/ (n)
fructus
  tietokoneohjelman suorituksen aikana kirjoittama data

tulva /tˈulva/ (n)
inundatio
  vallitseva tila, jossa nestepinta on kohonnut ja ylittänyt sille asetetun normaalitason arvon

tuma /tˈuma/ (n)
core
  aitotumallisen eliön solun osa, jossa sijaitsee solun genomi DNA:n muodossa kromosomeihin tallentuneena

tumma /tˈumma/ (adj)
aquilus
  valaistukseltaan pimeä

tumppi /tˈumpːɪ/ (n)
clūnēs
  jäännös, erityisesti savukkeesta

tundra /tˈundra/ (n)
tundra
  karuin kasvillisuusvyöhyke, jonka hallitsevaa kasvillisuutta ovat heinät, sammalet ja jäkälät

tungos /tˈuŋŋos/ (n)
agmen
  suuri määrä (ihmisiä) ahtaassa tilassa tai tunkemassa samaan paikkaan; väentungos

tunkea /tˈuŋkea/ (v)
stīpō
  työntää jotakin ahtaaseen paikkaan

tunkeutua /tˈuŋkeutˌua/ (v)
introeō
  työntyä sisään

tunkeutuja /tˈuŋkeutˌuja/ (n)
interventor
  henkilö, joka tunkeutuu johonkin

tunkki /tˈuŋkːɪ/ (n)
feles
  raskaiden kohteiden nostamiseen tarkoitettu laite

tunne /tˈunne/ (n)
affectus, sensus
  sisäinen mielentila, henkinen tuntemus

tunneli /tˈunnelɪ/ (n)
cuniculus
  maanalainen yl. vaakasuora käytävä

tunnettu /tˈunnetːu/ (adj)
nōtus nōbilis
  jonka monet tuntevat, joka tiedetään; maineikas, nimekäs

tunnetuin /tˈunnetwɪn/ (adj)
ille
  ; parhaiten tunnettu

tunnoton /tˈunnoton/ (adj)
torpidus
  sellainen, jossa ei ole tuntoa; sellainen, että tuntoaistimusta ei havaita

tunnustaa /tˈunnustaː/ (v)
fateor
  paljastaa tarkoituksellisesti tietävänsä tai tuntevansa jtkn tai tarkoituksellisesti tehneensä jtkn (hyvää tai pahaa), kuulijan pyynnöstä tai ilman
agnoscō
  ilmaista pitävänsä jtkn laillisena, hyväksyttävänä tai merkityksellisenä jossakin suhteessa

tunnustella /tˈunnustella/ (v)
mēlōtris
  tutkia käsillä; palpoida
  tiedustella, tutkia mahdollisuuksia

tunnustus /tˈunnustus/ (n)
cōnfessiō
  yl. ilman kuulijan pyyntöä tehty, jnk tehdyn hyvän tai pahan asian paljastus

tuntea /tˈuntea/ (v)
nosco
  tietää jonkin tai jonkun olemassaolosta; persoonallisuudesta ja ominaisuuksista; tunnistaa ihminen ulkonäöltä tai nimeltä
sentire
  kokea jotakin tunnetta

tunteeton /tˈunteːton/ (adj)
insensibilis
  välinpitämätön, kylmä muita kohtaan

tuntematon /tˈuntematon/ (adj)
incognitus
  sellainen, jota ei tunneta, outo, vieras

tunti /tˈuntɪ/ (n)
hora
  ajan yksikkö, tunnus suomen yleiskielessä t, fysiikassa h; 1 t on 60 minuuttia ( = 3 600 sekuntia = 1/24-osa vuorokautta)

tuntomerkki /tˈuntomˌerkːɪ/ (n)
nota
  tunnusmerkki, ominaisuus tai piirre, jonka avulla henkilö tai asia voidaan tunnistaa

tuntua /tˈuntua/ (v)
sentio
  olla jonkin tuntuinen, antaa tuntoaistille jokin aistimus
  olla jonkin oloinen, vaikuttaa joltakin

tunturi /tˈunturɪ/ (n)
mons
  varsinkin Fennoskandian maaperässä mannerjään peitossa olleella alueella metsärajan yläpuolelle kohoava vuori. Paikallisesti erityyppisille tuntureille on omia nimityksiä.

tunturihaukka /tˈunturɪhˌaukːa/ (n)
Falco rusticolus
  Suomessa harvinainen jalohaukkoihin kuuluva petolintu ()

tuoda /tˈuoda/ (v)
addō
  kuljettaa jollekulle tai johonkin paikkaan jotakin jostakin toisesta paikasta

tuoda esille /tˈuoda ˈesɪlle/ (v)
mōnstrō
  huomauttaa, todeta

tuohi /tˈuohɪ/ (n)
baubor
  varttuneen koivun varren pintaan kasvava tavallisesti lähes valkoinen korkkisolukko

tuoksu /tˈuoksu/ (n)
odor
  hyvä, miellyttävä haju

tuoksua /tˈuoksua/ (v)
fragrō
  haista hyvältä, haista miellyttävästi

tuoli /tˈuolɪ/ (n)
sella, sedes
  huonekalu yhden ihmisen istumista varten

tuolla /tˈuolla/ (adv)
illic
  ilmaisee paikkaa, joka on etäällä, mutta kuitenkin näköetäisyydellä tai kuvasta tai kartalta osoitettavissa. Tuolla on indefiniittinen adverbi.

tuomari /tˈuomarɪ/ (n)
iudex
  henkilö, jolla on oikeus käyttää tuomiovaltaa; tuomioistuimen jäsen

tuomio /tˈuomɪo/ (n)
arbitrium
  tuomioistuimen antama ratkaisu rikos- tai riita-asiassa

tuomioistuin /tˈuomɪˌoistwɪn/ (n)
iudices
  oikeuslaitoksen organisaatio, joka käyttää tuomiovaltaa riita- ja rikosasioissa

tuomiovalta /tˈuomɪovˌalta/ (n)
diciō
  valta päättää siitä, miten lakia tulee soveltaa

tuomita /tˈuomɪta/ (v)
iudicare
  antaa tuomio

tuoppi /tˈuopːɪ/ (n)
cadus
  isokokoinen lasi tai muki, josta juodaan yleensä olutta

tuore /tˈuore/ (adj)
nūperus
  uusi, vastikään tapahtunut tai tehty, vanhentumaton
mustus
  vasta valmistettu

tuossa /tˈuossa/ (adv)
ibi
  jossakin käsillä olevassa, läheisessä paikassa, kun puhuja osoittaa siihen katseellaan tai eleillään

tuotanto /tˈuotanto/ (n)
productio
  tuottamisen tulos; teollisen toiminnan tulos, josta syntyy hyödykkeitä, näiden tuotteiden kokonaismäärä

tuote /tˈuote/ (n)
fructus
  tuotannon tulos (tavara tai palvelu)

tuoteluettelo /tˈuoteluˌetːelo/ (n)
catalogus
  luettelo tuotteista

tuottaa /tˈuotːaː/ (v)
creo
  valmistaa, saada aikaan, luoda, synnyttää
  olla taloudellisesti voitokasta
cieo
  aiheuttaa
fructus
  toimia tuottajana, aikaan saattaa, toimittaa, ohjata, pitää yllä päävastuullisena elokuvaan, musiikiin, radio-ohjelmaan tms. liittyvää tuotantoa

tuottamus /tˈuotːamus/ (n)
incūria
  oikeudenloukkaus, joka on tehty tarkoittamatta, ennalta arvaamatta; siitä johtuva syyllisyys

tuottoisa /tˈuotːoisa/ (adj)
cēdō
  sellainen joka tuottaa paljon

tupakantumppi /tˈupakˌantumpːɪ/ (n)
clūnēs
  savukkeesta polttamatta jäänyt pätkä

tupakka /tˈupakːa/ (n)
tabacum
  jokin tupakoiden kasvisuvun (Nicotiana) jäsen, yleisesti nautintoaineena tai koristekasvina käytettyjä
  kuivatut ja hienonnetut tupakkakasvin lehdet, joita käytetään raaka-aineena tupakkatuotteiden valmistuksessa

tupakoida /tˈupakˌoida/ (v)
fumō
  polttaa tupakkaa eli hengittää tupakan kytemisestä syntyvää savua

tupakointi /tˈupakˌointɪ/ (n)
fūmifer
  tupakan poltto tapana tai tottumuksena

tupakoitsija /tˈupakˌoitsɪja/ (n)
fumator
  henkilö, joka tupakoi yleisesti

tupata /tˈupata/ (v)
arrĭgĕre
  olla taipuvainen, olla tekemäisillään tai tapahtumaisillaan

tupee /tˈupeː/ (n)
caliandrum
  miesten hiuslisäke, joka peittää kaljun kohdan päälaella

tuplasti /tˈuplastɪ/ (adv)
binus
  kaksinkertaisesti

tuplata /tˈuplata/ (v)
binus
  kaksinkertaistaa, tehdä kaksinkertaiseksi

tuppi /tˈupːɪ/ (n)
capsa
  jonkin ympärillä suojuksena oleva putkimainen toisesta päästä umpinainen esine tai muodostuma
vāgīna
  puukon tai miekan terän ympärille tuleva suojus

tupruta /tˈupruta/ (v)
anhēlō
  pöllytä (erityisesti savusta)

tupruttaa /tˈuprutːaː/ (v)
anhēlō
  pöllyttää (ilmassa lentävästä aineesta)

tupsu /tˈupsu/ (n)
torulus
  kimppumainen joukko karvoja, heiniä tms.

turbaani /tˈurbaːnɪ/ (n)
mitra
  niin naisten kuin miestenkin käyttämä liinasta kiedottu alkuperältään intialainen päähine

turha /tˈurha/ (adj)
vanus
  sellainen, jota ei tarvita mihinkään tai johonkin tarkoitukseen; sellainen, mikä on hyödytöntä

turhaan /tˈurhaːn/ (adv)
frustrā
  hyödyttömästi, tarpeettomasti

turhanpäiväinen /tˈurhampˌæivæinen/ (adj)
futĭlis
  turha

turkiksi /tˈurkɪksɪ/ (adv)
turcicus
  turkin kielellä, turkin kielelle

turkinkielinen /tˈurkɪŋkˌielɪnen/ (adj)
turcicus
  turkin kieltä äidinkielenään puhuva tai muuten hyvin osaava

turkki /tˈurkːɪ/ (n)
Lingua Turcica
  turkin kieli, pääasiassa Turkissa puhuttava turkkilainen kieli. Turkin valtion virallinen kieli (kielitunnus: tr)

turkkilainen /tˈurkːɪlˌainen/ (adj)
Turcicus
  Turkista peräisin oleva tai Turkkiin liittyvä

turkoosi /tˈurkoːsɪ/ (n)
callais
  sinivihreä väri

turkulainen /tˈurkulˌainen/ (adj)
Aboensis
  Turusta peräisin oleva tai Turkuun liittyvä.

turpa /tˈurpa/ (n)
rostrum
  hevos- tai nautaeläimen kuono
fauces
  ihmisen kasvot, naama
caper
  ihmisen suu
cephalus
  eurooppalainen sisävesien särkikala ()

turruttaa /tˈurrutːaː/ (v)
torpidus
  tehdä turraksi, saada turraksi

tursas /tˈursas/ (n)
octopūs
  meritursas, kahdeksanlonkeroisia, kuorettomia ja luurangottomia mustekaloja, joilla on kolme sydäntä ja sinertävä veri ()

turturikyyhky /tˈurturɪkˌyːhky/ (n)
turtur
  eräs turturikyyhkyihin kuuluva lintulaji () tai sen yksilö

turva /tˈurva/ (n)
fidus
  suoja

turvallinen /tˈurvallɪnen/ (adj)
securus
  sellainen, joka ei altista vaaralle

turvallisuus /tˈurvallɪsuːs/ (n)
securitas
  vallitsevan olotilan kokeminen uhkattomaksi ja vaarattomaksi

turvasatama /tˈurvasˌatama/ (n)
fidus
  turvapaikka, suojapaikka, pakopaikka

turvata /tˈurvata/ (v)
munio
  antaa turva(a) jtak vastaan

turvaton /tˈurvaton/ (adj)
indefensus
  vaarallinen, ei turvallinen; sellainen, jossa ei ole turvaa

turve /tˈurve/ (n)
caespes
  suohon kasautunut puolihajonneista kasvijätteistä hapettomissa olosuhteissa muodostunut eloperäinen maalaji

turvottaa /tˈurvotːaː/ (v)
adaestuō
  saada turpoamaan, antaa turvota

turvotus /tˈurvotus/ (n)
tumor
  nesteen kertyminen kudoksen soluvälitilaan

tusina /tˈusɪna/ (n)
duodecim
  kappalemäärän yksikkö: kaksitoista

tuska /tˈuska/ (n)
dolor
  fyysinen tai psyykkinen kärsimys

tuskallinen /tˈuskallɪnen/ (adj)
dolens
  tuskaa tuottava, sisältävä tai ilmaiseva, tuskainen, kipeä

tuskin /tˈuskɪn/ (adv)
haud
  varmaankaan; sanotaan silloin, kun epäillään tai ei uskota jotain
  hädin tuskin, juuri ja juuri

tussu /tˈussu/ (n)
cunnus
  häpy (yleisimmin karvainen)

tutkia /tˈutkɪa/ (v)
aspicio
  perehtyä johonkin asiaan, ottaa jostakin selvää
studeo
  harjoittaa tieteellistä tutkimusta

tutkija /tˈutkɪja/ (n)
indagabilis
  ammatti, jonka harjoittajia on esimerkiksi yliopistoissa ja tutkimuslaitoksissa
inquīsītor
  laajemmin jotakin asiaa erittelevä tai selvittävä henkilö

tutkimus /tˈutkɪmus/ (n)
indagatio
  perinpohjainen jonkin asian selvittäminen
inquisitio
  tieteellinen tutkimus (toimintana)
  terveydentilan selvittäminen
disciplina
  selvityksen ja sen tulosten kuvaus paperilla, tutkimusasiakirja

tutkinta /tˈutkɪnta/ (n)
indagatio
  se, että tutkitaan; tutkiminen
  oikeudellinen tutkiminen

tutkinto /tˈutkɪnto/ (n)
gradus
  yhteiskunnan hyväksymä, usein lainsäädännöllä vahvistettu opin- tai taidonnäyte, josta tavallisesti annetaan todistus

tuttava /tˈutːava/ (n)
cognitio
  usein tavattu henkilö, joka kanssa tunteminen on molemminpuolista ja yleensä kestänyt ainakin jonkin aikaa

tuttavuus /tˈutːavuːs/ (n)
nōtitia
  se, että on tuttava
  tuttava, satunnainen tuttu

tutti /tˈutːɪ/ (n)
suctoriolum consolativum
  kumista, muovista tai silikonista valmistettu tuppimainen esine, jota vauvaikäiset lapset voivat imeä, hupitutti

tuttu /tˈutːu/ (adj)
suētus
  sellainen, jonka joku hyvin tuntee

tuubi /tˈuːbɪ/ (n)
tubus
  putkimainen pakkaus, josta sisältö saadaan ulos puristamalla

tuuhea /tˈuːhea/ (adj)
carnatus
  tiheä tai paksu

tuulenpuuska /tˈuːlempˌuːska/ (n)
flabrum
  voimakas, äkkinäinen tuulen puhallus

tuuletin /tˈuːletɪn/ (n)
fautor
  siipiä pyörittämällä ilmaa liikkeelle paneva laite

tuuli /tˈuːlɪ/ (n)
ventus, angin
  ilmamassojen paine-eroista johtuva ulkoilman voimakas liike

tuulla /tˈuːlla/ (v)
flo
  (ilmasta) liikkua, puhaltaa, aiheuttaa tuulta

tuuma /tˈuːma/ (n)
uncia
  mittayksikkö, nykyisin käytetty brittiläinen tuuma on kahdestoistaosa jalasta eli 2,54 senttimetriä

tuunata /tˈuːnata/ (n)
lēnō
  muokata paremmaksi tai itselle mieluisammaksi, esimerkiksi tehdä autosta mieluisampi

tuutori /tˈuːtorɪ/ (n)
praeceptor
  opettaja tai opiskelija, jonka tehtävänä on opastaa nuorempia opiskelijoita

tyhjentää /tˈyhjentæː/ (v)
vacuō
  jotakin poistetaan

tyhjiö /tˈyhjɪø/ (n)
vacuum
  tila, jossa ei ole lainkaan ainetta

tyhjyys /tˈyhjyːs/ (n)
inanis
  tyhjä olotila tai tunne

tyhjä /tˈyhjæ/ (adj)
vacuus, inanis
  sellainen, mikä ei sisällä mitään tai ketään

tyhmyys /tˈyhmyːs/ (n)
stupor
  se, että on tyhmä

tyhmä /tˈyhmæ/ (adj)
stultus
  tietämätön, ymmärtämätön tai harjaantumaton, myös haukkumasana

tykki /tˈykːɪ/ (n)
cella
  yli 20 mm kaliiperin tuliase

tykkimies /tˈykːɪmies/ (n)
lībritor
  sotamiehen nimitys tykistössä

tykkäys /tˈykːæys/ (n)
amo
  eräillä verkkosivuilla, erityisesti Facebookissa, toisen käyttäjän lähettämästä viestistä pitämisen ilmaiseminen tälle sivustolle rakennettua mekanismia käyttäen

tykätä /tˈykætæ/ (v)
amo
  pitää jostakin, olla ihastunut johonkin

tylppä /tˈylpːæ/ (adj)
hebes
  esine joka ei ole terävä

tylsistyä /tˈylsɪstˌyæ/ (v)
dēmens
  dementoitua
hebes
  tylsyä

tylsyä /tˈylsyæ/ (v)
brūtus
  tulla tylsäksi, menettää terävyyttään

tynnyri /tˈynnyrɪ/ (n)
cupa
  sylinterinmuotoinen laudoista, muovista tai metallista valmistettu suuri umpinainen astia

typerys /tˈyperys/ (n)
stultus
  eri yhteyksissä ajattelemattomasti käyttäytyvä henkilö

typerä /tˈyperæ/ (adj)
supervacuus
  yksinkertainen, ajattelematon, harkitsematon

typografia /tˈypoɡrˌafɪa/ (n)
typographia
  tekstin ja kirjainten asettelu ennen painamista visuaalisen ilmeen saavuttamiseksi

typpi /tˈypːɪ/ (n)
nitrogenium
  epämetalleihin kuuluva alkuaine. Typen kemiallinen merkki on N.

tyranni /tˈyrannɪ/ (n)
tyrannus
  antiikin Kreikassa hallitsija, joka otti vallan yleensä kansalaisten tuella tai joskus armeijan tai ulkopuolisten tuella kuninkaiden tai aristokraattien sijaan

tyrannia /tˈyrannˌia/ (n)
tyrannis
  historiassa tyrannin hallituskausi

tyrannimainen /tˈyrannɪmˌainen/ (adj)
imperiōsus
  tyrannia muistuttava; tyrannille ominainen

tyrkätä /tˈyrkætæ/ (v)
pungo
  työntää äkillisesti, tönäistä, tuupata

tyrmistys /tˈyrmɪstys/ (n)
consternātiō
  se, että ollaan tyrmistyneitä, tyrmistyminen

tyrmätä /tˈyrmætæ/ (v)
sōpiō
  saada vastustaja häviämään niin, ettei tämä voi jatkaa ottelua, usein iskemällä tämä tainnoksiin

tyrä /tˈyræ/ (n)
hernia
  hernia, kudoksen läpityöntyminen elimistön kahta eri tilaa erottavan seinämän läpi

tyttö /tˈytːø/ (n)
puella
  naispuolinen lapsi tai nuori

tyttömäinen /tˈytːømˌæinen/ (adj)
puellāris
  tytön tapainen tai tytöltä vaikuttava

tyttöystävä /tˈytːøystˌævæ/ (n)
amans
  nuoren henkilön naispuolinen, usein läheinen ystävä, tyttökaveri
  naispuolinen seurustelukumppani

tytär /tˈytær/ (n)
filia, nata
  naispuolinen jälkeläinen, jonkun naispuolinen, oma lapsi

tyydyttävä /tˈyːdytːˌævæ/ (adj)
satiāns
  kelvollinen

tyydyttää /tˈyːdytːæː/ (v)
explere
  täyttää jkn/jnk tarpeet

tyyli /tˈyːlɪ/ (n)
stilus
  ihmisen olomuoto, ulkoisen olemuksen muodostama vaikutelma

tyylikäs /tˈyːlɪkæs/ (adj)
auctor
  sellainen jossa on erityistä tyyliä; jonkin tyylin mukainen

tyyni /tˈyːnɪ/ (adj)
malacia
  tyven, tuuleton, tyyntynyt, aalloton

tyynnyttää /tˈyːnnytːæː/ (v)
malacia
  saada tyyntymään; rauhoittaa

tyyntyä /tˈyːntyæ/ (v)
mītēscō
  tulla tyyneksi

tyyny /tˈyːny/ (n)
cervical, culcita
  vuoteessa käytettävä päänalunen

tyypittää /tˈyːpɪtːæː/ (v)
discribō
  tehdä tyypitys, määrittää jonkin tyyppi

tyyppi /tˈyːpːɪ/ (n)
genus
  laji, luokka; sellainen kokonaisuus, johon kuuluvilla on tiettyjä tai määrättyjä yhteisiä ominaisuuksia
  kirjake; kirjakemuoto
collēga
  henkilö

tyyppiyksilö /tˈyːpːiyksˌilø/ (n)
genus
  tyyppinäyte, eliölajien tieteellisessä tunnistuksessa käytetty preparoitu eläin-, kasvi-, sieni- ym. näyte

tyytyväinen /tˈyːtyvˌæinen/ (adj)
contentus
  (+ illatiivi) joka ei valita jostakin vaan pitää jotakin riittävänä tai siedettävänä

tyytyä /tˈyːtyæ/ (v)
contentus
  olla tyytyväinen jhk, pitää riittävänä jtk

työ /tˈyø/ (n)
labor
  fysikaalinen suure, tunnus W, joka merkitsee energian vaihtoa kappaleiden tai energiamuotojen välillä
  (taloustiede) ihmisen ruumiillinen tai henkinen toiminta tavoitteena tarpeiden tyydyttäminen, lähinnä tuoton tai tulon hankinta
  palkkatyö, työnantajan ja työntekijän väliseen sopimukseen perustuva toimi
  teko
negōtium
  jokin tehtävä tai teossa oleva asia
opus
  työpaikka
ago
  työn tulos, teos, aikaansaannos

työhuone /tˈyøhuone/ (n)
tablīnum
  huone, jossa jonkin ammatin harjoittaja työskentelee tyypillisesti yksin; tavallisesti työssä tarvittavilla keskeisillä työvälineillä, kuten tuolilla, kirjoitus- tai tietokonepöydällä ja kirjoitusvälineillä tai nykyaikana tietokoneella, varustettu huone, joka on tarkoitettu työskentelyyn

työkalu /tˈyøkalu/ (n)
ferrāmentum
  työssä tai arkisessa tehtävässä käytettävä työväline tai instrumentti

työkalut /tˈyøkalut/ (n)
ornō
  joukko työkaluja ja niiden muodostama kokonaisuus

työkaveri /tˈyøkavˌerɪ/ (n)
collaborator
  työpaikalta tuttu henkilö

työllisyys /tˈyøllɪsyːs/ (n)
ūsus
  se, että on työllinen

työmaaruokala /tˈyømaːrˌuokala/ (n)
caupona castrensis
  tehtaan tai muun suurehkon työmaan yhteydessä oleva ruokala, jonka toimintaa työnantajat usein tukevat taloudellisesti

työmatka /tˈyømatka/ (n)
iter
  työhön liittyvä työtehtävien hoitamista varten tehty matka, joka ei ole kodin ja tavanomaisen työpaikan välinen matka

työmies /tˈyømies/ (n)
operārius
  vaihtelevissa työsuhteissa monenlaisissa yleensä työn yhteydessä opituissa työtehtävissä työskentelevä mies vailla ammattinimikettä, aiemmin usein sekatyömies

työntekijä /tˈyøntekˌijæ/ (n)
conductus
  henkilö, joka on yrityksessä tai laitoksessa toisen palveluksessa työ- tai palvelussuhteessa tekemässä työtä

työntäyteinen /tˈyøntæytˌeinen/ (adj)
occupātus
  paljon uurastusta vaatinut tai tulevaisuudessa vaativa

työntää /tˈyøntæː/ (v)
pello
  liikuttaa tai yrittää liikuttaa jkta/jtk itsestä poispäin

työntö /tˈyøntø/ (n)
pello
  ulkoisen voiman kohdistus työnnettävään kohteeseen halutusta suunnasta halutun ajan

työntövoima /tˈyøntøvˌoima/ (n)
trūdō
  kappaleen liikettä muuttava tai ylläpitävä voima

työpaikka /tˈyøpaikːa/ (n)
cippus
  työsuhteeseen perustuva työntekopaikka, usein yritys tai laitos, jossa ollaan työssä

työpaikkakiusaaja /tˈyøpaikːakˌiusaːja/ (n)
grassātor
  henkilö, joka kiusaa jotakuta tai joitakuita työpaikalla

työperäinen /tˈyøperˌæinen/ (adj)
labor
  työstä johtuva tai seuraava

työryhmä /tˈyøryhmæ/ (n)
circulor
  yhdessä työskentelevien ihmisten muodostama tiimi

työskennellä /tˈyøskennellæ/ (v)
operor
  tehdä työtä

työstää /tˈyøstæː/ (v)
laboro
  muokata työkappaletta käsityökaluilla tai työstökoneilla

työsuhde /tˈyøsuhde/ (n)
ūsus
  työntekijän ja työnantajan välinen työsopimukseen perustuva oikeudellinen suhde

työteliäs /tˈyøtelɪæs/ (adj)
labōrifer
  paljon työskentelevä, ahkera

tähdistö /tˈæhdɪstø/ (n)
sidus
  (tähtitiede) tähtikuvion perusteella nimetty tietty tähtitaivaan alue ja siellä sijaitsevat tähdet; usein sama kuin nimeämisen perusteena oleva tähtikuvio

tähdittää /tˈæhdɪtːæː/ (v)
aster
  esittää pääosaa

tähdätä /tˈæhdætæ/ (v)
scopus
  suunnata esine kohdetta kohti yrittääkseen osua kohteeseen
mōlior
  pyrkiä jhk

tähkä /tˈæhkæ/ (n)
spica, arista
  pitkälapakkoinen kukinto

tähti /tˈæhtɪ/ (n)
stella, bentung, astrum
  painovoiman koossa pitämän aineen muodostama taivaankappale, jossa ainakin jossain sen kehitysvaiheessa tapahtuu ydinfuusiota
astrum, stella
  tähtiesiintyjä, suosittu esiintyjä, esimerkiksi näyttelijä tai laulaja

tähtikaukoputki /tˈæhtɪkˌaukopˌutkɪ/ (n)
telescopium
  näkyvän valon aallonpituuksilla tapahtuvaan taivaankappaleiden tarkkailuun suunniteltu kaukoputki

tähtitiede /tˈæhtɪtˌiede/ (n)
astronomia
  luonnontiede, joka tutkii maailmankaikkeuden aineellisia olioita, niiden fysikaalisia ominaisuuksia, kehitystä, jakautumista ja liikkeitä

tähtitieteilijä /tˈæhtɪtˌieteilˌijæ/ (n)
astrologus
  (tähtitiede) astronomi, tähtitieteen ammattimainen tutkija tai kehittynyt harrastaja

tähtäin /tˈæhtæin/ (n)
visitatio
  aseeseen kiinteästi asennettu osa tai varuste, joka mahdollistaa laitteen tarkan kohdentamisen tai tähtäyksen; käytetään joskus myös kameran etsimestä

täi /tˈæi/ (n)
peduculus
  siivetön runsaslajisen lahkon hyönteisyksilö. Täit tunnetaan erityisesti niiden tarttumisesta ja elämisestä ihmisen hiuksissa, päätäi.

täkki /tˈækːɪ/ (n)
strātum
  vahva vuodepeitto

tällainen /tˈællainen/ (adj)
talis
  tämän kaltainen

tämä päivä /tˌæmæ pˈæivæ/ (n)
hodie
  Parhaillaan elettävä päivä tai aikakausi

tämänhetkinen /tˈæmænhˌetkɪnen/ (adj)
amnis
  tällä hetkellä vallitseva

tämänpäiväinen /tˈæmæmpˌæivæinen/ (adj)
hoc die
  tänäinen, tänä päivänä, tänään tapahtunut tai ilmestynyt

tänne /tˈænne/ (adv)
hūc
  tähän paikkaan, tälle paikalle (kun puhujan osoittama paikka on laajahko t. löyhästi rajallinen; vrt tähän)

tänä päivänä /tˌænæ pˈæivænæ/ (adv)
hoc die
  juuri tänään

tänään /tˈænæːn/ (adv)
hodie
  tänä päivänä, parhaillaan kuluvana päivänä

täplä /tˈæplæ/ (n)
macula
  pieni pohjaväristä poikkeava alue esim. eläimen turkissa

täristä /tˈærɪstæ/ (v)
commoveō
  liikkua hyvin nopeassa tahdissa säännöllisesti hyvin pientä matkaa edestakaisin, vavista

tärkeys /tˈærkeys/ (n)
momentum
  jonkin, yleensä tärkeäksi koetun, merkitystä ja merkittävyyttä kuvaava ominaispiirre

tärkeä /tˈærkeæ/ (adj)
gravis
  enemmän kuin tarpeellinen; sellainen, josta ollaan riippuvaisia

tärkkelys /tˈærkːelys/ (n)
amylum
  kasvisten hiilihydraatti, pitkäketjuinen sokeriyhdiste

tärkätä /tˈærkætæ/ (v)
amylum
  kovittaa, käsitellä tärkillä

tärppi /tˈærpːɪ/ (n)
ictus
  kalan otto kiinni vieheeseen

tärykalvo /tˈærykˌalvo/ (n)
tympanum
  (anatomia) korvassa oleva kalvo, johon tuleva äänivärähtely siirtyy kuuloluiden välityksellä ääniastimuksen aiheuttaviin elimiin

täsmälleen /tˈæsmælleːn/ (adv)
ad unguem
  niin tarkasti kuin mahdollista, juuri niin kuin asia on, pyöristämättä

täsmällinen /tˈæsmællɪnen/ (adj)
exactus
  yksityiskohtainen, lukuarvossa tarkka

tässä /tˈæssæ/ (adv)
hic
  jossakin käsillä olevassa, läheisessä ja suhteellisen rajallisessa paikassa, kun puhuja osoittaa sen olevan aivan hänen edessään tai osoittaa olevansa itse siinä

täten /tˈæten/ (adv)
ita
  näin, tällä lailla, näin ollen

täti /tˈætɪ/ (n)
amita, matertera
  isän tai äidin sisar

täydellinen /tˈæydellɪnen/ (adj)
absolutus
  virheetön, moitteeton, erittäin hyvä
integer
  kaiken kattava, josta ei puutu yhtään osaa

täydellinen pälvikalju /tˈæydellɪnem pˈælvɪkˌalju/ (n)
Alopecia totalis
  pälvikaljun vakavampi esiintymismuoto, joka ei ilmene vain hiusten harvenemisena pälvittäin, vaan koko pää on kalju sekä myös parta, kulmakarvat ja silmäripset puuttuvat

täydellisesti /tˈæydellɪsˌestɪ/ (adv)
ad unguem
  kaikin puolin, täysin

täydentää /tˈæydentæː/ (v)
pleo
  täyttää, lisätä puuttuvia
appendix
  lisätä puuttuvia, tehdä riittäväksi

täysi /tˈæysɪ/ (adj)
plenus
  jossa on suurin mahdollinen määrä siihen mahtuvaa sisältöä

täysi-ikäinen /tˈæysɪˈikæinen/ (n)
gravis
  tietyn ikärajan, täysi-ikäisyyden, saavuttanut ihminen, joka on lähtökohtaisesti yhteisön täysivaltainen jäsen

täysikuu /tˈæysɪkuː/ (n)
plenilunium
  Kuun vaihe, jolloin Maahan näkyvä Kuun pinta on kokonaan Auringon valaisema

täysillä /tˈæysɪllæ/ (adv)
maximum
  täyttä vauhtia, täydellä vauhdilla, täydellä volyymillä, täyteen arvoon säädettynä

täysin /tˈæysɪn/ (adv)
funditus
  täydellisesti, kokonaan, vallan, läpikotaisin

täyttyä /tˈæytːyæ/ (v)
oppleo
  tulla täyteen

täyttää /tˈæytːæː/ (v)
pleō
  panna jonkinlainen astia täyteen, tehdä täydeksi
  kirjoittaa tietoja lomakkeeseen tai vastauksia kyselyyn, täydentää
pedico
  tulla jonkin ikäiseksi
coeo
  täyttää vaatimukset tai suorittaa tehtävä, velvollisuus

täytyä /tˈæytyæ/ (v)
debere
  (genetiivi + yks. 3. p. + inf.) olla pakko

täällä /tˈæːllæ/ (adv)
hīc
  viittaa johonkin käsillä olevaan, läheiseen, suhteelliseen laajaan ja epätarkasti määriteltyyn paikkaan, kun puhuja osoittaa sen olevan aivan hänen edessään tai osoittaa olevansa sillä paikalla; paikan adverbi

tökätä /tˈøkætæ/ (v)
fodicō
  sohaista pitkuslaisen esineen kärjellä

tökötti /tˈøkøtːɪ/ (n)
baculum
  tahnamainen aine

tölkki /tˈølkːɪ/ (n)
posse
  säilykkeiden vähittäismyyntipakkaus
  juomien vähittäismyyntipakkaus

tönäisy /tˈønæisy/ (n)
pello
  tönäiseminen; sen toteutus

törmä /tˈørmæ/ (n)
rīpa
  penger

törmätä /tˈørmætæ/ (v)
aries
  kulkea vahingossa jotakin päin
cado
  (kuvallisesti) kohdata sattumalta, tavata

törmäys /tˈørmæys/ (n)
collisio
  usean liikkuvan kappaleen osuminen toisiinsa liikkeen aikana

törö /tˈørø/ (n)
gobius
  pieni pohjan tuntumassa elävä särkikaloihin kuuluva kalalaji (Gobio gobio)

töyhtötiainen /tˈøyhtøtɪˌainen/ (n)
Lophophanes cristatus
  eräs Suomessakin pesivä varpuslintu ()

töyssy /tˈøyssy/ (n)
tūber
  kulkuväylässä oleva epätasaisuus, joka yli ajettaessa aiheuttaa kulkuneuvon hypähtämisen

töötätä /tˈøːtætæ/ (v)
battuo
  lyödä, iskeä, tintata
pello
  nujertaa, murskata, voittaa ylivoimaisesti

tšekki /tʃˈekːɪ/ (n)
Bohemus
  (vain yksikössä) tšekin kieli (kielitunnus: cs), länsislaavilainen kieli, jota puhuu noin 12 miljoonaa ihmistä pääasiallisesti Tšekissä. Sanalista.

tšekkiläinen /tʃˈekːɪlˌæinen/ (adj)
cechicus
  Tšekistä peräisin oleva tai Tšekkiin liittyvä

tšekkiläinen /tʃˈekːɪlˌæinen/ (n)
bohemicus
  pysyvästi Tšekissä asuva henkilö, tšekki

ubiikki /ˈubɪːkːɪ/ (adj)
ubiquitus
  kaikkialla läsnäoleva, jokapaikan

uhata /ˈuhata/ (v)
comminor
  olla uhkana jklle
  aiheuttaa uhka jklle jllak

uhka /ˈuhka/ (n)
minae
  todettavissa oleva jonkun tai jonkin tuoma pelko tai pelättävissä olevan vaaran tuntemus tai todellinen vaara

uhkaava /ˈuhkaːva/ (adj)
minax
  sellainen, joka uhkaa

uhkailla /ˈuhkailla/ (v)
minitor
  sanoa tekevänsä jotakin hyvin kielteistä, esittää uhkauksia

uhkapeluri /ˈuhkapˌelurɪ/ (n)
āleātor
  uhkapelejä pelaava henkilö

uhkea /ˈuhkea/ (adj)
grandis
  runsas, komea

uhrata /ˈuhrata/ (v)
condono
  lahjoittaa jumalille tms. yliluonnollisille voimille seremoniallisesti ojentamalla tai tappamalla

uhraus /ˈuhraus/ (n)
sacrificium
  jumalalle annettu lahja

uhri /ˈuhrɪ/ (n)
victima
  ihminen, jolle tapahtui jotakin pahaa, esimerkiksi onnettomuuden tai rikoksen seurauksena
sacrificium
  jumalalle tai jumalille uhrauksessa luovutettu lahja

uhrieläin /ˈuhrielæin/ (n)
victĭma
  jumalalle uhrattava eläin

uida /ˈuida/ (v)
natare
  liikkua vedessä yleensä ilman pinnalla kannattelevia apuvälineitä ja koskematta pohjaan

uima-allas /ˈuimaˈallas/ (n)
piscina
  vedellä täytettävä allas, joka on tarkoitettu uimista varten

uimaranta /ˈuimarˌanta/ (n)
acta
  auringonottoon ja uimiseen sopiva ranta

uimari /ˈuimarɪ/ (n)
natrix
  henkilö, joka ui

uimuri /ˈuimurɪ/ (n)
fluitō
  nesteen pinnalla kelluva (laitteen) osa

uinti /ˈuintɪ/ (n)
natare
  vedessä liikkuminen uimalla

ujo /ˈujo/ (adj)
verecundus
  sellainen, josta on kiusallista tulla huomion kohteeksi, jonka on vaikeata esiintyä luontevasti, helposti hämilleen joutuva ja itsensä vaivaantuneeksi tunteva

ukko /ˈukːo/ (n)
gallus
  koiraspuolinen täysikasvuinen metso tai teeri

ukkonen /ˈukːonen/ (n)
hiemps
  ilmassa olevan, ilmamassojen hankauksessa syntyneen sähkön purkaus; sen tuottama jylisevä ääni

ukraina /ˈukraina/ (n)
lingua Ukrainica
  ukrainan kieli, indoeurooppalaiseen kielikuntaan kuuluva itäslaavilainen kieli, jota puhuvat ukrainalaiset (kielitunnus: uk, ukr)

ukrainalainen /ˈukrainalˌainen/ (adj)
Ukrainica
  Ukrainasta peräisin oleva tai Ukrainaan liittyvä

ukrainalainen /ˈukrainalˌainen/ (n)
Ukrainica
  pysyvästi Ukrainassa asuva henkilö

ukulele /ˈukulˌele/ (n)
Cithara Havaiana
  eräs havaijilaisperäinen nelikielinen kielisoitin

ulappa /ˈulapːa/ (n)
amplus
  avoin järven- tai merenselkä, aava meri, meren aukea

ulko-ovi /ˈulkoˈovɪ/ (n)
ianua
  rakennuksen sisätilojen ja ulkopuolen välillä oleva ovi

ulkoa /ˈulkoa/ (adv)
memoriter
  (osaamisesta, oppimisesta, opettelemisesta) muistaa ilman apuvälineitä, ulkomuistista

ulkoinen /ˈulkoinen/ (adj)
exter
  ulkopuolella sijaitseva
  ulospäin näkyvä

ulkokatto /ˈulkokˌatːo/ (n)
tectus
  vesikatto, katon uloin osa, joka suojaa rakennusta sateelta

ulkokorva /ˈulkokˌorva/ (n)
auris externa
  auris externa; korvan uloin osa, jonka osia ovat korvalehti ja tärykalvoon päättyvä (ulkoinen) korvakäytävä

ulkomaa /ˈulkomaː/ (n)
advena
  vieras valtio, kotimaan ulkopuolella oleva alue; myös maa, joka ei ole tuttu

ulkomaalainen /ˈulkomˌaːlainen/ (n)
barbarus, extraneus
  vieraan valtion kansalainen tai kansalaisuutta vailla oleva henkilö

ulkomainen /ˈulkomˌainen/ (adj)
advena
  sellainen, joka ei ole kotimainen, ulkomailla valmistettu

ulkona /ˈulkona/ (adv)
forīs
  jonkin ulkopuolella, ei sisällä

ulkonäkö /ˈulkonˌækø/ (n)
speciēs
  se minkä näköinen joku tai jokin on tai miltä se näyttää varsinkin ulkopuolisten mielestä, ulkomuoto, julkiasu

ulkopuolella /ˈulkopˌuolella/ (adv)
extrā
  ulkona; ulkopuolen suunnassa

ulkopuoli /ˈulkopˌuolɪ/ (n)
extrā
  se mikä ei ole suljetun tilan tai alueen ulkopintaan tai muuhun rajaan rajautuvan sisäpuolta; ulkopinta, päällinen

ulkopuolinen /ˈulkopˌuolɪnen/ (n)
externus
  henkilö, joka on jostakin asiasta sivussa, erityisesti sosiaalisesti

ulkotaite /ˈulkotˌaite/ (n)
coxa
  kahden vierekkäisen kattopinnan kupera yhtymäkohta

ullakko /ˈullakːo/ (n)
anema
  rakennuksen laipion ja vesikaton välinen tila

uloke /ˈuloke/ (n)
appendix
  ympäristöstään ulkoneva kohta, ulkonema, ulkouma

ulos /ˈulos/ (adv)
foras
  ulkoilmaan, pois sisätilasta; niin, että adverbin kuvaaman toiminnan jälkeen ei olla jonkin sisällä

uloskäynti /ˈuloskˌæyntɪ/ (n)
exitus
  uloskulun tapahtuma

ulosotto /ˈulosˌotːo/ (n)
dēgravō
  (alkuperäinen, suppeampi merkitys) pakkoperintä tuomioistuimen päätöksellä, velkojen perintä tuomioistuimen päätöksellä; velkojen lisäksi tämän kautta perittäviksi menevät suoraan julkiset maksut kuten verot, sakot, terveydenhuollon maksut ja päivähoitomaksut

ulostaa /ˈulostaː/ (v)
defecare
  tyhjentää peräsuoli luonnonmukaisesti ruuansulatusjätteistä

uloste /ˈuloste/ (n)
faeces, tai
  peräsuolesta poistuvaa ruoansulatuksen jätettä ja kuona-aineita

ulosvirtaus /ˈulosvˌirtaus/ (n)
effluvium
  jonkin virtaaminen ulos jostakin

ulottuma /ˈulotːˌuma/ (n)
extendo
  se, miten pitkälle jokin ulottuu

ultimaattinen /ˈultɪmˌaːtːɪnen/ (adj)
ultimus
  äärimmäinen

ulvoa /ˈulvoa/ (v)
ululo
  pitää pitkää jatkuvaa ääntä kuten koirat ja sudet, myös tuulen aiheuttamista äänistä
vagio
  pitää kovaa ja korkeaa ääntä

umpikuja /ˈumpɪkˌuja/ (n)
fundula
  kuja tai tie joka päättyy, ja siitä voi ainoastaan palata takaisin tulosuuntaan
  tilanne johon ei löydy ratkaisua

umpilisäke /ˈumpɪlˌisæke/ (n)
appendix vermiformis
  paksusuolen alkuosan eli umpisuolen pinnalta läheltä sitä paikkaa, missä ohutsuoli laskee paksusuoleen, alkava pieni ulkoneva lisäke

umpilisäkkeen tulehdus /ˈumpɪlɪsˌækːeːn tˈulehdus/ (n)
appendicitis
  umpilisäkkeen patologinen tila, joka ilmenee voimakkaana kipuna

umpisuoli /ˈumpɪsˌuolɪ/ (n)
caecum
  paksusuolen alkuosa

umpitavu /ˈumpɪtˌavu/ (n)
syllaba clausa
  konsonanttiin päättyvä tavu

undesiimi /ˈundesˌiːmɪ/ (n)
undecimum
  länsimaisessa säveljärjestelmässä oktaavin ja kvartin (17 puolisävelakelen) laajuinen intervalli

uneksia /ˈuneksˌia/ (v)
somniō
  nähdä unta

uneliaisuus /ˈunelɪˌaisuːs/ (n)
lēthargia
  se, että on unelias

unelma /ˈunelma/ (n)
quiēs
  haluttava toive tai haave

unelmoida /ˈunelmˌoida/ (v)
somnio
  olla unelmissaan

unettomuus /ˈunetːomuːs/ (n)
insomnietās
  se, että on uneton; tila, jossa ihminen ei yrityksestään huolimatta nukahda toivottuun aikaan, pysy unessa tai hän herää jatkuvasti liian varhain

uni /ˈunɪ/ (n)
somnus
  unitila, nukkuminen
somnium
  unennäkö, nukkumisen aikana mielessä nähtävä tapahtuma

unikko /ˈunɪkːo/ (n)
papāver
  mikä tahansa unikkojen sukuun () kuuluva unikkokasvien laji tai sellaisen yksilö

uninen /ˈunɪnen/ (adj)
somniculōsus
  unen tarpeessa oleva, väsynyt, jota nukuttaa

universaalinen /ˈunɪvˌersaːlɪnen/ (adj)
universalis
  yleismaailmallinen; kaikkia koskeva, kaikille yhteinen tai kaikille kuuluva

unkari /ˈuŋkarɪ/ (n)
mađarski
  unkarin kieli (kielitunnus: hu), Unkarissa puhuttava suomalais-ugrilaisen kielikunnan ugrilaiseen haaraan kuuluva kieli. Sanalista

unohdella /ˈunohdella/ (v)
oblivisci
  () unohtaa

unohdus /ˈunohdus/ (n)
oblīviō
  tila jossa jokin on unohdettu

unohtaa /ˈunohtaː/ (v)
oblivisci
  menettää muististaan jokin tieto tai karkottaa mielestään jokin asia

unohtavaisuus /ˈunohtavˌaisuːs/ (n)
immemoratio
  se, että on unohtavainen

unssi /ˈunssɪ/ (n)
uncia
  vanha massan yksikkö, käytössä anglosaksisissa maissa, kansainvälisesti 28,35 grammaa

untuva /ˈuntuva/ (n)
lānūgō
  pehmeä haituvamainen höyhen, jonka ruodon kehitys on ehkäistynyt ja jossa höydyt eivät ole väkäsillä kiinni toisissaan

uoma /ˈuoma/ (n)
alveus
  veden virtaustaan varten maanperään kovertama ura

upea /ˈupea/ (adj)
lautus
  komea, todella hieno, loistava

upeasti /ˈupeˌastɪ/ (adv)
mirābiliter
  upealla tavalla

upota /ˈupota/ (v)
fluere
  vajota esim. veden tai hiekan alle

upottaa /ˈupotːaː/ (v)
mergo
  laittaa asia tai esine uppoamaan

uppiniskaisuus /ˈupːɪnˌiskaisuːs/ (n)
obstinātiō
  se, että on uppiniskainen

uppoamaton /ˈupːoˌamaton/ (adj)
immersābilis
  sellainen, joka ei voi upota

upseeri /ˈupseːrɪ/ (n)
praefectus
  päällystöön kuuluva henkilö, jolle on myönnetty jokin erityinen upseerin arvo
fragmentum
  Shakkipelin nappuloista kuningatarta, tornia, lähettiä ja ratsua sanotaan upseereiksi. Kahta ensin mainittua sanotaan raskaiksi upseereiksi ja kahta viimeksi mainittua kevyiksi upseereiksi.

ura /ˈura/ (n)
lira
  esineen raahaamisesta tai kulkemisesta syntynyt jälki maassa; myös ennalta merkitty kulkureitti
canālis
  vinyyliseen äänilevyyn kaiverrettu jälki, jonka muodon vaihteluihin äänisignaali on tallennettu

uraani /ˈuraːnɪ/ (n)
uranium
  radioaktiivinen metallinen alkuaine, jonka kemiallinen merkki on U ja järjestysluku 92

urakoitsija /ˈurakˌoitsɪja/ (n)
redemptor
  henkilö tai yritys, joka urakoi, tekee urakointia

urbaani /ˈurbaːnɪ/ (adj)
urbānus
  kaupunkimainen, kaupunkilainen

urbaanius /ˈurbaːnius/ (n)
urbānitās
  se, että on urbaani

urhea /ˈurhea/ (adj)
animosus
  rohkea, urhoollinen

urheilija /ˈurheilˌija/ (n)
āthlēta
  urheilun harrastaja tai ammattilainen

urheilla /ˈurheilla/ (v)
exercitō
  harrastaa urheilua

urheus /ˈurheus/ (n)
mīlitia
  se, että on urhea, urhean henkilön ominaisuus

urotyö /ˈurotyø/ (n)
res gesta
  sankarillinen teko

urpu /ˈurpu/ (n)
iulus
  puhkeamaisillaan oleva lehtipuun kukinto

urut /ˈurut/ (n)
organum tubulatum
  perinteisesti kirkossa käytettävä kosketinsoitin, jossa on sävelten tuottamiseen virtaavan ilman avulla soivat pillit

usein /ˈusein/ (adv)
saepe
  monta kertaa tihein väliajoin, yleensä sattumanvaraisesti

uskaltaa /ˈuskaltaː/ (v)
audeō
  olla tarpeeksi rohkea tehdäkseen jotakin

usko /ˈusko/ (n)
fides
  ihmisen vakaumus Jumalan tai muun yli-inhimillisen mahdin olemassaolosta ja tähän turvautuminen

uskoa /ˈuskoa/ (v)
credere
  tuntea varmuutta jostakin asiasta tai jonkin asian olemassaolosta
  pitää jkn sanomaa asiaa totena

uskollinen /ˈuskollɪnen/ (adj)
fidelis
  jollekin omistautuva; sellainen, joka ei petä jonkin luottamusta; luotettava

uskollisuus /ˈuskollɪsuːs/ (n)
fides
  se, että on uskollinen

uskomaton /ˈuskomaton/ (adj)
incredibilis
  sellainen mitä on vaikea uskoa todeksi

uskomus /ˈuskomus/ (n)
fides
  käsitys, jota pidetään totena

uskonnollinen /ˈuskonnˌollɪnen/ (adj)
pius
  uskontoon liittyvä

uskonpuhdistus /ˈuskompˌuhdɪstus/ (n)
reformatio
  1500-luvulla Länsi-Euroopassa alkanut liike, joka pyrki oikaisemaan katolisen kirkon opissa näkemiään epäkohtia

uskonto /ˈuskonto/ (n)
religio
  johonkin korkeampaan kohdistuvaan uskoon perustuva käsite

uskontokunta /ˈuskontokˌunta/ (n)
cōnfessiō
  samaan uskontoon kuuluvista suuntauksista muodostuva kokonaisuus

uskottavasti /ˈuskotːavˌastɪ/ (adv)
probābilis
  uskottavalla tavalla

usvainen /ˈusvainen/ (adj)
nebulōsus
  usvan peittämä

utare /ˈutare/ (n)
ūber
  nisäkkäiden elin, johon kuuluvat maitorauhaset, maitotiehyet ja nännit

uteliaisuus /ˈutelɪˌaisuːs/ (n)
curiositas
  kiinnostuneisuus ja halu ottaa asioista selvää

utelias /ˈutelɪas/ (adj)
curiosus
  kiinnostunut asioista

utu /ˈutu/ (n)
nebula
  (ilmatiede) kosteaa sameutta ilmassa

uudelleen /ˈuːdelleːn/ (adv)
iterum
  taas, toistamiseen, jälleen

uudestaan /ˈuːdestaːn/ (adv)
rūrsus
  uudelleen, jälleen

uudissana /ˈuːdɪssˌana/ (n)
neologismus
  hiljattain kieleen tullut ja vakiintunut sana, usein tietoisesti luotu

uudistaa /ˈuːdɪstaː/ (v)
ēmendō
  tehdä tai muuttaa uudeksi tai nykyaikaiseksi

uudistaja /ˈuːdɪstˌaja/ (n)
reformātor
  henkilö, joka uudistaa jotakin

uudistus /ˈuːdɪstus/ (n)
renovātiō
  se, kun jotain uudistetaan, uudistaminen; uudistamisen lopputulos

uuhi /ˈuːhɪ/ (n)
ovis
  naaraspuolinen karitsoinut lammas

uuni /ˈuːnɪ/ (n)
furnus
  tiilestä muurattu rakennelma, jonka tulipesässä puuta polttamalla lämmitetään rakennusta tai kypsennetään ruokaa

uunivuoka /ˈuːnɪvˌuoka/ (n)
patina
  kuumuutta kestävä (keraaminen, lasinen, metallinen) tasapohjainen astia, jota käytetään ruoan kypsentämiseen uunissa

uupumus /ˈuːpumus/ (n)
fatīgātiō
  väsymys

uurre /ˈuːrre/ (n)
canālis
  kapeahko ura

uusi /ˈuːsɪ/ (adj)
novus, nova, novum
  iältään pieni (esine tai asia); vasta tai äskettäin ilmestynyt tai saatu; käyttämätön, vähän aikaa ollut; viimeinen, viime

uusikuu /ˈuːsɪkuː/ (n)
luna nova
  Kuun vaihe, jolloin Aurinko on sen takana valaisten Kuun vastakkaista puolta ja Maata kohti ei ole yhtään näkyvää valaistua Kuun pintaa, eikä Kuuta voida nähdä

uusiseelantilainen /ˈuːsɪsˌeːlantɪlˌainen/ (adj)
Nova Seelandia
  Uudesta-Seelannista peräisin oleva tai Uuteen-Seelantiin liittyvä

uusivuosi /ˈuːsɪvˌuosɪ/ (n)
annus faustus
  (kronologia) vuoden vaihtumisen aika, vuoden alku

uute /ˈuːte/ (n)
extractum
  ekstrakti, uuttamalla valmistettu aine tai aineseos, josta liuotin on osaksi tai kokonaan poistettu

uutinen /ˈuːtɪnen/ (n)
historĭa
  tieto tai ilmoitus äskettäin sattuneesta tapahtumasta

uutisankka /ˈuːtɪsˌaŋkːa/ (n)
anas
  tekaistu tai tarkistamaton lehtijuttu tai muu virheellinen uutinen

uutisankkuri /ˈuːtɪsˌaŋkːurɪ/ (n)
proreta
  television uutistenlukija

uuttaa /ˈuːtːaː/ (v)
extractum
  erottaa ainetta liuoksesta aineiden liukoisuusominaisuuksien perusteella, sekä erotella tuotos uutetusta seoksesta

uutuus /ˈuːtuːs/ (n)
novitas
  jonkin uuden ilmaantumiseen ja uutena olemiseen liittyvä ominaispiirre
  juuri ilmestynyt, uusi julkiste, tuote tms.

vaadin /vˈaːdɪn/ (n)
cerva
  täysikasvuinen naaraspuolinen poro tai peura

vaahdota /vˈaːhdota/ (v)
spūmō
  tuottaa vaahtoa

vaahtera /vˈaːhtera/ (n)
acer
  (yleisesti) vaahterakasveihin (Aceraceae) tai saippuamarjakasveihin (Sapindaceae) kuuluvan vaahteroiden () suvun kesävihanta lehtipuu tai pensas, joita Suomessa edustaa luonnonvaraisena kasvava metsävaahtera ja puistopuina eräät muut lajit.

vaahto /vˈaːhto/ (n)
spūma
  nestemäinen aine, johon on sekoittunut paljon ilmaa tai muuta kaasua

vaahtokarkki /vˈaːhtokˌarkːɪ/ (n)
pasta hibisci
  eräs makeinen, vaahtokaramelli

vaaka /vˈaːka/ (n)
statera
  punnittavan kohteen painon (massa) mittaamiseen käytettävä laite

vaakuna /vˈaːkuna/ (n)
sigillum
  (heraldiikka) tunnuskuvana käytettävä kilvelle sijoitettu heraldinen tunnus

vaalea /vˈaːlea/ (adj)
flāvus
  sellainen värisävy, joka heijastaa enemmän valoa kuin tumma

vaalea /vˈaːlea/ (n)
flāvus
  hiuksiltaan ja iholtaan vaalea ihminen

vaaleanpunainen /vˈaːleˌampunˌainen/ (adj)
roseus
  sellainen, jonka väri on vaaleanpunainen

vaaleanpunainen /vˈaːleˌampunˌainen/ (n)
roseus
  vaaleasävyinen, runsaasti valkoista sisältävä punainen väri

vaalentaa /vˈaːlentaː/ (v)
pallesco
  tehdä vaaleaksi tai vaaleammaksi

vaalentua /vˈaːlentˌua/ (v)
albicō
  tulla vaaleaksi tai vaaleammaksi

vaaleta /vˈaːleta/ (v)
albicō
  muuttua vaaleaksi tai vaaleammaksi

vaaliruhtinas /vˈaːlɪrˌuhtɪnas/ (n)
princeps elector
  niiden ruhtinaiden nimitys Pyhässä saksalais-roomalaisessa keisarikunnassa, jotka osallistuivat keisarin valitsemiseen

vaaliuurna /vˈaːlɪˌuːrna/ (n)
cista
  laatikko johon täytetyt äänestysliput laitetaan odottamaan laskemista

vaalivilppi /vˈaːlɪvˌilpːɪ/ (n)
fraus electoralis
  vaalien tulokseen vaikuttaminen epärehellisin keinoin

vaan /vˈaːn/ (adv)
segregare
  vain

vaara /vˈaːra/ (n)
periculum
  usein yllättävään tai poikkeukselliseen tilanteeseen liittyvät olosuhteet, joissa on ilmeinen onnettomuuden, vahingon tai sairauden saamisen tms. uhka tai kohonnut riski

vaarallinen /vˈaːrallɪnen/ (adj)
perīculōsus
  sellainen missä joku tai jokin on vaaralle altistuneena tai joka tahi mikä aiheuttaa vaaraa; vaaralle altistava; vaaraa aiheuttava

vaaraton /vˈaːraton/ (adj)
innocuus
  asia, josta ei aiheudu vaaraa

vaari /vˈaːrɪ/ (n)
avus
  isän isä

vaate /vˈaːte/ (n)
vestis
  kangas

vaatekaappi /vˈaːtekˌaːpːɪ/ (n)
vestiarium
  vaatteiden säilytykseen tarkoitettu kaappi

vaatekappale /vˈaːtekˌapːale/ (n)
vestimentum
  puettava tai ylle laitettava yksittäinen vaate

vaatetus /vˈaːtetus/ (n)
vestis
  niiden vaatekappaleiden muodostama kokonaisuus, joihin ihmiset verhoutuvat; pukineet;vaatteet ja asusteet

vaatia /vˈaːtɪa/ (v)
postulare
  ilmaista luja tahtonsa saada jotain, tehdä vaatimus
desiderō
  edellyttää, tarvita

vaatimus /vˈaːtɪmus/ (n)
flāgitātiō
  vaade, tiukka ja ehdoton ilmaus siitä, kuinka on toimittava tai meneteltävä ja mitä ehtoja tai rajauksia on täytettävä

vaatturi /vˈaːtːurɪ/ (n)
sartor
  käsityöläinen, joka tekee ammatikseen vaatteita ja tarvittaessa uudistaa ja korjaa niitä

vade mecum /vˈade mˈekum/ (n)
vade mecum
  elämänohjeita, neuvoja tms. sisältävä mukana kulkeva käsikirja

vadelma /vˈadelma/ (n)
rubus
  monivuotinen vatukoihin kuuluva puolipensas , joka tuottaa tavallisesti punaisia hedelmiä
  vadelman hedelmä, kerrattu luumarja, jota usein marjaksi kutsutaan, myös ainesanana

vaellus /vˈaellus/ (n)
errābundus
  usein vaikeakulkuisessa maastossa kävellen suoritettava reitin kiertäminen

vaeltaa /vˈaeltaː/ (v)
itineror
  kulkea lähes lakkaamatta, olla vaelluksella

vagina /vˈaɡɪna/ (n)
#Latina, liang heunceut
  emätin

vaha /vˈaha/ (n)
cera
  pitkäketjuisen karboksyylihapon tai pitkäketjuisen alkoholin esteri

vahingoittaa /vˈahɪŋŋˌoitːaː/ (v)
noceō
  aiheuttaa vahinkoa jollekin

vahingollinen /vˈahɪŋŋˌollɪnen/ (adj)
nocuus
  haitallinen, haittaa tai vahinkoa aiheuttava

vahingonilo /vˈahɪŋŋˌonɪlo/ (n)
malevolentia
  toiselle sattuneelle epäonnelle nauraminen

vahinko /vˈahɪŋko/ (n)
temeritās
  ilman pahaa tarkoitusta tehty teko
noxia
  tuleminen suunnittelematta raskaaksi

vahtimestari /vˈahtɪmˌestarɪ/ (n)
curator
  rakennuksen tai toimipisteen vartijaa tai järjestyksenvalvojaa vastaava työntekijä, jolla ei kuitenkaan (ilman alan koulutusta) automaattisesti ole mainituille ammattikunnille kuuluvia juridisia erityisvaltuuksia, vaan joka toimii isännänoikeudella; joissakin tapauksissa pääasiallisesti vastaanottovirkailijana

vahva /vˈahva/ (adj)
firmus
  voimakas

vahvasti /vˈahvastɪ/ (adv)
firmiter
  vahvalla tavalla, voimakkaasti, hyvin intensitiivisesti

vahvistaa /vˈahvɪstaː/ (v)
corrōborō
  tehdä vahvemmaksi, antaa voimaa
  saattaa sopimus voimaan
amplificō
  nostaa signaalin tasoa
confirmō
  osoittaa todeksi
  korostaa

vahvistua /vˈahvɪstˌua/ (v)
firmor
  tulla vahvaksi tai vahvemmaksi, kestävä(mmä)ksi, luj(emm)aksi

vahvuus /vˈahvuːs/ (n)
fortitudo
  voimakkuus, väkevyys

vaieta /vˈaieta/ (v)
taceo
  lakata puhumasta, lopettaa puhuminen
  olla vaiti, ääneti, puhumatta, olla hiljaa

vaihe /vˈaihe/ (n)
acumen
  tehtävän, työn tai tapahtumasarjan osa
scaena
  kantoraketin osa, jossa on omat rakettimoottorinsa ja polttoainekuormansa, käytetyt vaiheet irrotetaan, kun polttoaine on käytetty

vaihtaminen /vˈaihtamɪnen/ (n)
cambiō
  vaihdon tai vaihdoksen tekeminen
  vaihtokaupan tapahtuma

vaihtelu /vˈaihtelu/ (n)
cambiatio
  (yleiskieli) säännöllisesti tai sattumanvaraisesti ilmenevä joukko muutoksia

vaihto /vˈaihto/ (n)
cambiō
  vastavuoroinen, yleensä samanarvoisten nappuloiden lyönti

vaihtokurssi /vˈaihtokˌurssɪ/ (n)
collybus
  suhdeluku, jolla valuuttaa vaihdetaan toiseen valuuttaan

vaihtoraha /vˈaihtorˌaha/ (n)
mutatio
  suuremmalla rahamäärällä tehdystä maksusuorituksesta takaisinsaatava raha

vaihtua /vˈaihtua/ (v)
mutare
  muuttua toiseksi

vaikea /vˈaikea/ (adj)
difficilis
  joka ei ole helppo suorittaa, mutta kuitenkin mahdollinen

vaikeroida /vˈaikerˌoida/ (v)
gemitus
  äännellä tuskasta, surusta tai epätoivosta

vaikeus /vˈaikeus/ (n)
difficultas
  jonkin ominaisuus, että se on vaikea

vaikeuttaa /vˈaikeutːaː/ (v)
difficilis
  tehdä vaikeammaksi

vaikka /vˈaikːa/ (adv)
quamquam
  esimerkiksi

vaikutin /vˈaikutɪn/ (n)
ratio
  motiivi

vaikuttaa /vˈaikutːaː/ (v)
afficio
  aiheuttaa vaikutus tai muutos johonkin, muokata jotain asiaa, muuttaa jonkin etenemistä
ambulo
  ([alkaa] vaikuttaa) tehota
videor
  olla jonkin oloinen, tuntua joltakin, antaa vaikutelma jostain

vaikutus /vˈaikutus/ (n)
effectus
  syyn aiheuttama seuraus tai tulos

vaikutusvalta /vˈaikutˌusvalta/ (n)
auctōritās
  valta, kyky vaikuttaa johonkuhun tai johonkin

vaimentaa /vˈaimentaː/ (v)
suffōcō
  saattaa vaimenemaan, tehdä vaimeammaksi

vaimo /vˈaimo/ (n)
uxor, mulier
  miehensä kanssa naimisissa oleva naispuolinen puoliso, aviovaimo

vain /vˈain/ (adv)
solum
  ainoastaan, yksinomaan, pelkästään

vaino /vˈaino/ (n)
insectatio
  jonkin ihmisryhmän perusoikeuksien tahallinen epääminen ryhmän tai yhteisön ominaisuuksien vuoksi

vaippa /vˈaipːa/ (n)
fascea
  jalkojen välissä pidettävä suoja, joka kerää virtsan ja ulosteen, kun niitä ei voi tehdä muualle
amictus
  kuoren alla oleva kerros
  nilviäisten ruumiin osa, sisälmyspussia peittävä limainen ihopoimu, jonka eritteestä nilviäiselle usein muodostuu kuori
  peittävä kerros
  päällysviitta, tunika, kaapu

vaitelias /vˈaitelɪas/ (adj)
tacitus
  vähän puhuva

vaiti /vˈaitɪ/ (adv)
silenter
  äänettömästi, puhumatta

vaivaispäästäinen /vˈaivaispˌæːstæinen/ (n)
sōrex
  eräs päästäinen (Sorex minutus)

vaivata /vˈaivata/ (v)
aerumna
  aiheuttaa jollekin huolta tai vaivaa; askarruttaa mieltä, tuottaa päänvaivaa
depsō
  alustaa taikinaa kääntelemällä jauhojen ja nesteen seosta, johon on lisätty rasvaa ja tarpeellisia mausteita, kunnes taikina tulee leipoutuvaksi eikä enää tartu käsiin; jauhoja lisätään tarpeen mukaan

vaivihkaa /vˈaivɪhkaː/ (adv)
clam
  huomaamatta, salaa

vaivoin /vˈaivoin/ (adv)
dūrē
  työläästi, tuskin, hädin tuskin

vaja /vˈaja/ (n)
horreum
  usein asuintalon tontilla sijaitseva yksinkertainen ja yksikerroksinen pieni varastorakennus

vajaa /vˈajaː/ (adj)
infectus
  josta puuttuu jotakin; vaillinainen, vajanainen, riittämätön

vakaa /vˈakaː/ (adj)
firmus
  joka on tasapainossa; joka ei horju, tärise tai heilu, stabiili

vakaumus /vˈakaumus/ (n)
suādēla
  vakaa uskomus

vakaus /vˈakaus/ (n)
firmitas
  asioiden vakaa olotila, tasapainoisuus, pysyvyys, rauhallisuus

vakava /vˈakava/ (adj)
severus
  iloton, totinen

vakavasti /vˈakavˌastɪ/ (adv)
serio
  vakavalla tavalla

vakavoida /vˈakavˌoida/ (v)
stabiliō
  poistaa vaihtelu

vakiinnuttaa /vˈakɪːnnˌutːaː/ (v)
sistō
  tehdä jstak (tavasta) käytäntö, tehdä jstak pääsääntö

vakio /vˈakɪo/ (n)
constans
  arvoltaan muuttumaton suure

vakituinen /vˈakɪtwɪnen/ (adj)
perpetuum
  koko ajan voimassa oleva, pysyvä

vakoilla /vˈakoilla/ (v)
speculor
  tarkkailla ihmistä tai järjestöä salaa

vakoilu /vˈakoilu/ (n)
speculatio
  vakoileminen; tiedon kerääminen salaa

vakooja /vˈakoːja/ (n)
speculator
  henkilö, joka harjoittaa vakoilua; vakoilija

vakuus /vˈakuːs/ (n)
securitas
  sopimuksen tai lainkohdan perusteella määräytyvä vastapuolelle koituvan vahingon varalle asetettava pantti

vakuuttaa /vˈakuːtːaː/ (v)
polliceri
  suojata jotakin vakuutuksen avulla
adfirmo
  kertoa jonkin asian olevan totta

vakuutus /vˈakuːtus/ (n)
confīdentia
  onnettomuuden tms. varalta tehtävä sopimus vahinkojen tasaamiseen erikoistuneen laitoksen kanssa siitä, että laitos riskin toteutuessa korvaa aiheutuneen vahingon

vala /vˈala/ (n)
iuramentum
  Jumalaan vedoten annettava määrämuotoinen vakuutus, pyhä sitoumus

valaa /vˈalaː/ (v)
iaciō
  kaataa nestemäinen metalli muottiin jähmettymään

valaisin /vˈalaisɪn/ (n)
accendō
  valaisuun ja valaistuksen osana käytettävä laite, joka sisältää valonlähteen

valaista /vˈalaista/ (v)
illuminare
  kohdistaa tai tuottaa valoa tilaan tai kohteeseen

valakka /vˈalakːa/ (n)
cabo
  ruuna, leikattu eli kastroitu uroshevonen

valas /vˈalas/ (n)
baleana, balleana, balaena
  vedessä eläviä Cetacea-lahkon nisäkkäitä

vale /vˈale/ (n)
mendacium
  valhe; tahallinen perätön väittämä; asia, jonka totuusarvo on tietoisesti esitetty virheellisesti
cavillor
  erehdyttävä tai kuvitteellinen

valeakaasia /vˈaleakˌaːsɪa/ (n)
locusta
  (yleisesti) mikä tahansa valeakaasioiden () suvun puu

valehdella /vˈalehdella/ (v)
mentiri
  esittää valhe; puhua jotakin, joka ei pidä paikkaansa; olla puheissaan tai eleissään epärehellinen, sepittää

valehtelija /vˈalehtˌelɪja/ (n)
mendax, falsus
  henkilö, joka valehtelee tai jonka on todettu valehdelleen

valikoida /vˈalɪkˌoida/ (v)
carpō
  valita vaihtoehtojen joukosta

valinta /vˈalɪnta/ (n)
delectus
  yhden tai useamman ottaminen vaihtoehdoista

valiokunta /vˈalɪokˌunta/ (n)
consilium
  kansanedustajista koostuva toimielin, joka valmistelee omaan erityisalueeseensa kuuluvia asioita eduskunnan päätöksentekoa varten

valistus /vˈalɪstus/ (n)
cultus
  valistamisen toteutus

valita /vˈalɪta/ (v)
creo, milih
  ottaa jokin vaihtoehdoista

valitettavasti /vˈalɪtˌetːavˌastɪ/ (adv)
improsperē
  ilmaisee pahoittelua

valitseminen /vˈalɪtsˌemɪnen/ (n)
sēlēctiō
  valinnan tai valintojen tekeminen

valittaa /vˈalɪtːaː/ (v)
queror
  ilmaista tyytymättömyys sanoin tai äännähdyksin
accusatio
  ilmaista tyytymättömyys tuomioon tai päätökseen vaatimalla tapauksen uudelleenkäsittelyä tuomioistuimessa

valitus /vˈalɪtus/ (n)
accusatio
  valittaminen, hyväksymättömyyden ilmaiseminen
lamentum
  vaikeroiminen, vaikerrus

valjastaa /vˈaljastaː/ (v)
capistrum
  laittaa hevoselle tai muulle vetoeläimelle valjaat, laittaa valjaisiin
  ottaa johonkin hyödylliseen käyttöön

valkaista /vˈalkaista/ (v)
albicō
  tehdä valkoiseksi

valkeahko /vˈalkeˌahko/ (adj)
alburnus
  valkoista muistuttava, melkein valkoinen

valkoinen /vˈalkoinen/ (adj)
albus, candidus
  valkea, sellainen, jonka väri on valkoinen, väriltään valkoinen

valkoinen heteromies /vˈalkoinen hˈeteromies/ (n)
mas
  tietyissä maailmankatsomuksissa antagonismin kohde, joka ylläpitää sortoa

valkoisuus /vˈalkoisuːs/ (n)
albitūdō
  se, että on valkoinen

valkokangas /vˈalkokˌaŋŋas/ (n)
umbraculum
  alkuaan tekstiilinen nyk. yl. helmiäispintainen varjostin, jolle heijastetaan projektorilla elokuva tms.

valkosipuli /vˈalkosˌipulɪ/ (n)
allium
  voimakkaan tuoksuinen ja makuinen sipulilaji (), jonka sipulia käytetään yleisesti ruuan valmistuksessa mausteena

valkovenäjä /vˈalkovˌenæjæ/ (n)
Belarusice
  valkovenäjän kieli (kielitunnus: be), lähinnä Valko-Venäjällä puhuttava itäslaavilainen kieli, jota kirjoitetaan kyrillisillä kirjaimilla

valkovenäjäksi /vˈalkovˌenæjˌæksɪ/ (adv)
Belarusice
  valkovenäjän kielellä, valkovenäjän kielelle

valkovenäjänkielinen /vˈalkovˌenæjˌæŋkielɪnen/ (adj)
Belarusice
  (kielitiede) valkovenäjän kieltä äidinkielenään puhuva tai muuten hyvin osaava.
  sellainen, joka on valkovenäjäksi esitetty tai tapahtuva, valkovenäjän kielellä oleva.

valkovenäläinen /vˈalkovˌenælˌæinen/ (adj)
belorussica
  Valko-Venäjältä peräisin oleva tai Valko-Venäjään liittyvä

valkovenäläinen /vˈalkovˌenælˌæinen/ (n)
belorussica
  Valko-Venäjän kansalainen

valkoviini /vˈalkovˌiːnɪ/ (n)
vinum album
  väriltään vaalea viini

valkovuoto /vˈalkovˌuoto/ (n)
effusum vaginale, fluor albus
  emättimestä normaalisti erittyvä väritön ja hajuton erite, jonka tarkoituksena on ehkäistä tulehduksia

vallankaappaus /vˈallaŋkˌaːpːaus/ (n)
eversio reipublicae
  valtionjohdon syrjäyttäminen väkivalloin tai pakolla, tavallisimmin sotilaallisesti

vallankumous /vˈallaŋkumous/ (n)
revolutio
  sen hetkisen hallitsijan, hallinnon tai yhteiskuntarakenteen syrjäytys

vallata /vˈallata/ (v)
capiō
  ottaa haltuunsa asevoimin
conquiniscō
  ottaa haltuunsa omavaltaisesti tai luvatta

vallihauta /vˈallɪhˌauta/ (n)
fossa
  vanhoja linnoituksia ympäröinyt kaivanto, jonka tarkoituksena oli yhdessä vallin kanssa muodostaa suojaava este hyökkääjille

vallita /vˈallɪta/ (v)
dominor
  olla hallitseva

vallitseva /vˈallɪtsˌeva/ (adj)
superans
  valta-asemassa oleva
dominans
  dominantti

valloittaa /vˈalloitːaː/ (v)
vincō
  saavuttaa hallitseva asema jossakin, ottaa omakseen

valmentaa /vˈalmentaː/ (v)
parare
  harjoittaa tai ohjata jotakuta tai joitakuita tavoitteellisesti
asportare
  ohjata urheilijan tai urheilijoiden harjoittelua
carrūca
  ohjata henkilöä tai yhteisöä vuorovaikutuksen, toiminnan laadun ja tuloksen yms. kehittämisessä

valmentaja /vˈalmentˌaja/ (n)
exercitor
  urheilijan tai urheilujoukkueen kouluttaja

valmentautua /vˈalmentˌautua/ (v)
asportare
  harjoitella; valmistautua johonkin tehtävään tai ammattiin

valmis /vˈalmɪs/ (adj)
parātus
  loppuun asti tehty, käytettävissä oleva
  varustautunut, varautunut johonkin

valmistaa /vˈalmɪstaː/ (v)
parare
  tehdä, laatia johonkin tarkoitukseen; laittaa ruokaa tai juomaa
facere
  tehdä tuotteita

valmistautua /vˈalmɪstˌautua/ (v)
parō
  hankkiutua kuntoon, valmiiksi jotakin varten

valmistautunut /vˈalmɪstˌautunut/ (adj)
parātus
  valmis johonkin

valmistua /vˈalmɪstˌua/ (v)
compleō
  tulla valmiiksi
adipisci
  saada tutkinto suoritettua loppuun

valmistus /vˈalmɪstus/ (n)
productio
  valmistamisen toteutus

valo /vˈalo/ (n)
lux, lumen
  elektromagneettista säteilyä sellaisella aallonpituudella, johon silmän tappi- ja sauvasolut reagoivat tuottamalla näköaistimuksen; joukko fotoneja

valoisa /vˈaloisa/ (adj)
clarus
  sellainen, jossa on yleensä paljon valoa

valokuva /vˈalokˌuva/ (n)
imago photographica
  kameralla otettu liikkumaton kuva jostakin kohteesta

valokuvaaja /vˈalokuvˌaːja/ (n)
photographus
  henkilö joka ottaa valokuvia, erit. ammatikseen

valokuvata /vˈalokˌuvata/ (v)
germen
  ottaa yksi tai useampi valokuva

valokuvaus /vˈalokuvaus/ (n)
ars photographica
  valokuvan otto, kuvan tekeminen kuvattavasta kohteesta kameraa eli valokuvauskojetta käyttäen

valopiha /vˈalopˌiha/ (n)
cavaedium
  atrium, rakennuksen sisään jäävä katettu tai kattamaton tila, jonka pääasiallisena tarkoituksena on tuoda auringonvaloa sen ympärillä oleviin huonetiloihin

valottaa /vˈalotːaː/ (v)
exponere
  alistaa valoon reagoiva materiaali, erityisesti kameran filmi, valolle
illuminare
  selventää jotakin asiaa

valovuosi /vˈalovˌuosɪ/ (n)
spatium lucis annuae
  tähtitieteessä käytetty pituuden yksikkö, joka vastaa valon vuodessa kulkemaa matkaa

valppaus /vˈalpːaus/ (n)
vigilantia
  vireää reagointiin valmista olotilaa ilmentävä ominaisuus tai olomuoto

valssata /vˈalssata/ (v)
volūmen
  muovata metallia kuljettamalla sitä telojen välitse

valssi /vˈalssɪ/ (n)
volūmen
  kone jota käytetään valssauksessa

valta /vˈalta/ (n)
possum
  kyky tai oikeus saada aikaan haluttuja sosiaalisia seurauksia

valtaistuin /vˈaltaistwɪn/ (n)
thronus, sedes
  monarkin virallinen tuoli, jota käytetään seremoniallisissa tilanteissa

valtakunnallinen /vˈaltakˌunnallɪnen/ (adj)
gentilicius
  koko maata koskeva, koko valtakunnan käsittävä

valtakunnanomena /vˈaltakˌunnanˌomena/ (n)
globus cruciger
  yksi regaaleista, ristillä varustettu pallo, joka on hallitsijan tuntomerkki

valtakunta /vˈaltakˌunta/ (n)
imperium
  valtiosta erityisesti monarkian yhteydessä ja eräissä historiallisissa merkityksissä käytetty nimitys, valtioon kuuluvat maa-alueet

valtameri /vˈaltamˌerɪ/ (n)
oceanus
  maapallon suurimmista meristä käytettävä nimitys

valtava /vˈaltava/ (adj)
immānis
  hyvin suuri, mahtava, massiivinen, kolossaalinen

valtikka /vˈaltɪkːa/ (n)
baculum
  hallitsijan, tyypillisesti kuninkaan käyttämä valtaa symboloiva koristeellinen sauva

valtimo /vˈaltɪmo/ (n)
arteria
  verisuoni, jossa veri virtaa sydämestä poispäin

valtio /vˈaltɪo/ (n)
res publica
  valtarakenne, joka käyttää oikeutta tietyllä alueellaan ja jolla on suvereniteetti

valtioliitto /vˈaltɪolˌiːtːo/ (n)
adunatio
  itsenäisten valtioiden yhteenliittymä, jonka jäsenillä on oma lainsäädäntö, mutta yhteinen keskushallinto tai hallitsija

valtiollinen /vˈaltɪˌollɪnen/ (adj)
elementum
  valtioon liittyvä, valtiolle ominainen

valtioneuvosto /vˈaltɪonˌeuvosto/ (n)
administratio
  valtion hallintoelin, Suomessa pääministeri ja muut ministerit, hallitus; myös valtioneuvoston yleisistunnon ja ministeriöiden muodostama päätöksentekoelin

valtiopetos /vˈaltɪˌopetos/ (n)
prōditiō
  yhteiskuntajärjestystä vastaan suunnattu, valtion alueellista koskemattomuutta tai oikeudellista järjestystä loukkaava teko

valtiosääntö /vˈaltɪosˌæːntø/ (n)
constitutio
  valtiovallan, ihmisten ja ihmisyhteisöjen oikeudellisia suhteita koskeva keskeisin normisto

valtuusto /vˈaltuːsto/ (n)
consilium
  valtuutettujen henkilöiden muodostama elin, esim. kunnanvaltuusto

valtuutettu /vˈaltuːtˌetːu/ (n)
repraesentātīva
  vaaleissa valtuutuksen saanut luottamushenkilö, valtuuston jäsen

valu /vˈalu/ (n)
iaciō
  valaminen; valamisen tapahtuma

valua /vˈalua/ (v)
currō
  (nesteistä tms.) liikkua alaspäin
  vuotaa

valuutta /vˈaluːtːa/ (n)
moneta
  valtion raha ja rahayksikkö

valuuttakurssi /vˈaluːtːakˌurssɪ/ (n)
collybus
  valuutanvaihdossa käytettävä vaihtosuhde, joka voidaan ilmoittaa molemmin päin

valvoa /vˈalvoa/ (v)
monitor
  tarkkailla, jonkin tapahtumista

valvoja /vˈalvoja/ (n)
cura
  Henkilö, joka valvoo, että asiat menevät hyvin.

valvonta /vˈalvonta/ (n)
imperator
  tarkailu tai silmälläpito

valööri /vˈaløːrɪ/ (n)
aestimō
  värin vaaleus- tai valoisuusaste

vamma /vˈamma/ (n)
impedimentum
  jokin synnynnäinen tai pysyvä ruumiillisen tai henkisen kyvyn vajavaisuus tai puute
plaga
  loukkaantumisessa tai tapaturmassa saatu haava, venähdys, murtuma tai muu trauma

vammainen /vˈammainen/ (n)
aeger
  henkilö, jolla on jokin vamma

vammauttaa /vˈammautːaː/ (v)
dēbilitō
  aiheuttaa vamma

vampyyri /vˈampyːrɪ/ (n)
vampyrus
  ihmismäinen taruolento, joka juo ihmisen verta

vana /vˈana/ (n)
semita
  aluksen ilmaan tai veteen jättämä kulkujälki, perävana

vanadiini /vˈanadˌiːnɪ/ (n)
vanadium
  eräs alkuaine, pehmeä, hopeanhohtoinen siirtymämetalli

vanavesi /vˈanavˌesɪ/ (n)
evigilo
  vedessä liikkuvan aluksen peräänsä jättämä pyörre ja sitä seuraava vana

vandalismi /vˈandalˌismɪ/ (n)
corruptiō
  ilkivallan harjoittaminen, tahallinen sotkeminen

vanha /vˈanha/ (adj)
vetus, senex
  korkeaikäinen, kauan elänyt, iältään suuri
vetus
  pitkään olemassa tai käytössä ollut

vanhahtava /vˈanhahtˌava/ (adj)
archaicus
  sellainen, joka on vanhanpuoleinen, vanhaan vivahtava, vanhahko

vanhanaikainen /vˈanhanˌaikainen/ (adj)
priscus
  sellainen, joka kuuluu entisaikaan, entisajalle ominainen

vanhapiika /vˈanhapˌiːka/ (n)
virgo
  lapsuuden kodissa tai yksin asuva ikääntynyt nainen, joka ei ole ikinä ollut naimisissa

vanhemmat /vˈanhemmat/ (n)
parentes
  henkilön isä ja äiti

vanhempi /vˈanhempɪ/ (n)
parens
  jonkun isä tai äiti

vanhentua /vˈanhentˌua/ (v)
senescō
  tulla vanh(emm)aksi

vanheta /vˈanheta/ (v)
senescere
  tulla vanhaksi, ikääntyä

vanhin /vˈanhɪn/ (n)
sambūcus
  kunnioitusta nauttiva iäkäs henkilö, jonkinlaisen yhteisön johtaja

vanhus /vˈanhus/ (n)
anus
  vanha henkilö

vanhuus /vˈanhuːs/ (n)
senectūs
  iäkkyys, korkeaikäisyys, elämän loppupuoli

vanki /vˈaŋkɪ/ (n)
captus
  rikoksen vuoksi vapausrangaistusta vankilassa suorittava henkilö

vankila /vˈaŋkɪla/ (n)
carcer
  suljettu laitos, jossa säilytetään rikoksista epäiltyjä tutkintavankeja, vankeusrangaistukseen tuomittuja tai sakon muuntorangaistusta suorittavia vankeja

vankkuri /vˈaŋkːurɪ/ (n)
carrus
  yl. eläimen vetämät nelipyöräiset vaunut

vannas /vˈannas/ (n)
vomer
  kyntöauran terän yleensä kiilamainen kärkiosa, joka leikkaa maan vaakasuunnassa

vannoa /vˈannoa/ (v)
iurare
  luvata Jumalan nimeen jotain tai että jokin asia tulee tapahtumaan

vanu /vˈanu/ (n)
gossypium
  yleensä luonnon kuidusta valmistettu hahtuvainen aine, jonka kuidut ovat takertuneina toisiinsa

vanua /vˈanua/ (v)
coactum
  tiivistyä kuitujen takertuessa toisiinsa; myös takkuuntua.

vapa /vˈapa/ (n)
baculum
  kelastamisessa tai onkimisessa käytettävän välineen varsi, johon kela on kiinnitetty ja jota pitkin siima kulkee

vapaa /vˈapaː/ (adj)
liber, libera
  sellainen, joka ei riipu tai ole kiinni (fyysisesti tai kuvaannollisesti); jota ei ole kahlittu, rajallinen tai rajoitettu

vapaaehtoinen /vˈapaːˌehtoinen/ (adj)
automatus
  sellainen, joka tekee jotain omasta tahdostaan

vapaaehtoinen /vˈapaːˌehtoinen/ (n)
volo
  henkilö, joka tekee jotain omasta tahdostaan

vapaamatkustaja /vˈapaːmˌatkustˌaja/ (n)
parasīta
  henkilö, joka hyötyy kaikille tarjottavasta julkisesta palvelusta, mutta ei maksa sen käytöstä eli ei osallistu kustannusten kattamiseen

vapahtaa /vˈapahtaː/ (v)
adiuvo
  pelastaa, vapauttaa

vapaus /vˈapaus/ (n)
libertas
  se asiain tila, jossa joku tai jokin on vapaa

vapauttaa /vˈapautːaː/ (v)
liberare
  päästää vapaaksi jostakin paikasta jonne on suljettu
libero
  valloittaa alue takaisin miehitysjoukoilta
  tehdä vapaaksi tai vapaammaksi, poistaa rajoituksia

vappu /vˈapːu/ (n)
Maius
  (Suomessa usein) toukokuun 1. päivä sosialistisen vasemmiston juhlapäivänä

varaani /vˈaraːnɪ/ (n)
varanus
  -heimon ja erityisesti -suvun lisko. Varaaneja elää Aasiassa, Afrikassa ja Australiassa

varakas /vˈarakas/ (adj)
affluens
  sellainen, jolla on suhteellisen paljon varoja, varoissaan oleva

varakkuus /vˈarakːuːs/ (n)
divitae
  se, kuinka varakas on eli kuinka paljon varoja on

varallisuus /vˈarallɪsuːs/ (n)
ops
  omaisuuden rahallinen arvo

varanto /vˈaranto/ (n)
stāgnum
  resurssien lähde

varaosa /vˈaraˌosa/ (n)
pars
  laitteen rikkoontuneen osan korvaajaksi varalla pidetty tai hankittu osa

varapresidentti /vˈaraprˌesɪdˌentːɪ/ (n)
praeses vicarius
  henkilö, joka toimii presidentin sijaisena presidentin ollessa estyneenä

varas /vˈaras/ (n)
fur, latro
  henkilö, joka varastaa, ottaa luvatta jotakin itselleen kuulumatonta

varastaa /vˈarastaː/ (v)
abigere
  ottaa luvatta omaisuutta, joka ei kuulu itselle

varastettu /vˈarastˌetːu/ (adj)
furtivus
  luvatta, salaa, laittomasti otettu

varasto /vˈarasto/ (n)
prōsāpia
  myöhempää käyttöä varten säilytetyt tavarat
castra
  tavaroiden säilytystila
  varastorakennus

varastoida /vˈarastˌoida/ (v)
condō
  laittaa varastoon, pitää varastossa

varattu /vˈaratːu/ (adj)
occupātus
  jonkun toisen käytössä jo oleva
accipiō
  jonkun kanssa seurusteleva tai avioliitossa oleva

varaus /vˈaraus/ (n)
onus electricum
  sähkövaraus

varautua /vˈarautˌua/ (v)
parō
  valmistautua johonkin ennalta määräämättömään
onus electricum
  latautua energialla

varhainen /vˈarhainen/ (adj)
matutinus
  aikainen

varhaiskypsä /vˈarhaiskˌypsæ/ (adj)
praecox
  tavallista varhemmin kypsynyt; sellainen joka on saavuttanut tavallista varhemmin korkean tason jossakin

varhempi /vˈarhempɪ/ (adv)
prius
  varhaisempi, aikaisempi

varikko /vˈarɪkːo/ (n)
fovea
  radan sivussa oleva erillinen alue, johon kilpailijat pysähtyvät tankkaamista, renkaiden vaihtoa tai muuta huoltoa varten

variointi /vˈarɪˌointɪ/ (n)
variatio
  varioiminen

varis /vˈarɪs/ (n)
cornix
  edellisiin kuuluva laji () tai sen yksilö

varista /vˈarɪsta/ (v)
gutta
  putoilla irrallisena

varjo /vˈarjo/ (n)
umbra
  läpinäkymättömän kappaleen estämän valon taakse jäävä pimeämpi alue

varjoisa /vˈarjoisa/ (adj)
opācus
  sellainen, jossa on varjoa

varkaus /vˈarkaus/ (n)
furtum
  toisen omaisuuden ottaminen luvatta

varma /vˈarma/ (adj)
certus
  jonka tapahtuminen tai toteutuminen on hyvin todennäköistä

varmaan /vˈarmaːn/ (adv)
certe
  luultavasti

varmasti /vˈarmastɪ/ (adv)
quippe
  ilman että siitä olisi epävarmuutta

varmistua /vˈarmɪstˌua/ (v)
certus
  saada varmuus jostakin
polliceri
  hankkia varmuus

varmuus /vˈarmuːs/ (n)
certitūdō
  vakaa tieto jonkin asian tapahtumisesta

varoa /vˈaroa/ (v)
caveo
  suojata t. suojella itseään jnk aiheuttamilta vaaroilta

varoittaa /vˈaroitːaː/ (v)
moneo
  tiedottaa jkta jstk vaarallisesta

varoitus /vˈaroitus/ (n)
monitum
  sopimattomasta toiminnasta annettu huomautus

varomattomuus /vˈaromˌatːomuːs/ (n)
incūria
  se, että on varomaton

varovainen /vˈarovˌainen/ (adj)
cautus
  joka ottaa toimiessaan vaarat huomioon

varpunen /vˈarpunen/ (n)
passer
  varpunen eli kotivarpunen () on paikkalintu, joka on yleinen suuressa osassa Eurooppaa ja Aasiaa. Kotivarpunen liikkuu parvina. Varpuset ovat 15 cm:n mittaisia, päältä ruskean pitkittäisviiruisia, vatsapuolelta harmaita. Koiraalla on musta kurkku.

varrastaa /vˈarrastaː/ (v)
conspuō
  keihästää, asettaa vartaaseen

varsa /vˈarsa/ (n)
equulus
  yleensä keskenkasvuinen, nuori hevonen, myös aikuisesta hevosesta voidaan puhua isänsä tai emänsä varsana; myös muiden hevosensukuisten jälkeläinen

varsi /vˈarsɪ/ (n)
caulis
  jokin pitkä, kapea kappale tai kappaleen osa (varsinkin sellainen, johon kiinnittyy jotakin)
  kasvin osa, joka kannattelee lehtiä ja kukkia
vita
  ratakiskon hamaran ja jalan välinen osa
crūs
  jalkineen tai sukan terän yläpuolinen osa

varsijousi /vˈarsɪjˌousɪ/ (n)
manuballista
  tukilla ja yleensä jonkinlaisella laukaisukoneistolla täydennetty viritettävä jousiase

varsin /vˈarsɪn/ (adv)
satis
  painotuksesta riippuen jonkin verran vahvistava tai lieventävä adverbi; jokseenkin, sangen, hyvin

varsinainen /vˈarsɪnˌainen/ (adj)
stricto sensu
  pääasiallinen, tarkoitettu, haluttu

varsoa /vˈarsoa/ (v)
equulus
  tammasta: synnyttää

varsovalainen /vˈarsovalˌainen/ (adj)
Varsoviensis
  Varsovasta peräisin oleva tai Varsovaan liittyvä

varsta /vˈarsta/ (n)
pertica trituaria
  työkalu, jolla puitaessa lyödään maassa olevaa viljaa jyvien irrottamiseksi

vartalo /vˈartalo/ (n)
truncus
  nisäkkäillä ruumis eli keho, mihin pää ja raajat kiinnittyvät

varte /vˈarte/ (n)
clāvula
  varttamisen tulos

vartija /vˈartɪja/ (n)
custos
  henkilö, joka vartioi tiettyä paikkaa; työntekijä, joka suojelee omaisuutta tai henkilön koskemattomuutta

vartiokoira /vˈartɪokˌoira/ (n)
canis custos
  vartiointiin koulutettu koira tai siihen soveltuva koirarotu

varttaa /vˈartːaː/ (v)
clāvula
  puutarhanhoidossa siirtää varsi

vartti /vˈartːɪ/ (n)
plaga
  neljännestunti, 15 minuuttia

varttua /vˈartːua/ (v)
accrescere
  (ihmisestä) kehittyä, kasvaa, tulla vanhemmaksi

varuskunta /vˈaruskˌunta/ (n)
praesidium
  pysyvästi sijoitettu puolustusvoimien yksikkö ja sen käyttämät tilat

varusmiespalvelus /vˈarusmˌiespalvelus/ (n)
mīlitia
  asevelvollisille määrätty palvelus asevoimissa

varustaa /vˈarustaː/ (v)
ornō
  saattaa käyttö- tai toimintakuntoon

varuste /vˈaruste/ (n)
armāmentum
  tiettyyn tehtävään tai toimintaan tarvittava väline

varvas /vˈarvas/ (n)
digitus
  jalassa jalkapöydän jatkeena olevat viisi nivelikästä uloketta

vasa /vˈasa/ (n)
hinnuleus
  poron, peuran tai hirven jälkeläinen

vasalli /vˈasallɪ/ (n)
ambactus
  keskiajan Euroopassa läänityksen haltija, joka oli voimakkaamman lääninherran alainen

vasama /vˈasama/ (n)
altercatio
  etenkin varsijousen tylppä, nuijamainen ammus, jota käytettiin turkis- ja pienriistan metsästyksessä, nykyisin maastoharjoittelussa

vasara /vˈasara/ (n)
malleus, martellus
  työkalu, jolla voidaan esim. lyödä nauloja puuhun

vasaraluu /vˈasaraluː/ (n)
malleus
  yksi kuuloelimeen kuuluvista kuuloluista

vasemmisto /vˈasemmˌisto/ (n)
a sinistra parte
  nimitys, jota käytetään politiikassa oikeisto-vasemmisto-akselin vasemmassa päässä olevista ryhmistä

vasen /vˈasen/ (adj)
laevus, sinister
  ei oikea; joka sijaitsee määräsuunnasta samalla puolella kuin katsojan sydän yleensä on vartalon keskiviivaan nähden, vasemmanpuoleinen

vasikanliha /vˈasɪkˌanlɪha/ (n)
vitulīna
  nuoren naudan liha

vasikka /vˈasɪkːa/ (n)
vitulus, vitellus
  nautaeläimen poikanen

vaskata /vˈaskata/ (v)
patina
  huuhtoa kultaa

vaskipuhallin /vˈaskɪpuhˌallɪn/ (n)
aes
  nimitys niille useimmiten metallisille puhallinsoittimille, joissa ääni syntyy kuppimaista suukappaletta vasten jännitettyjen huulten värinän saattaessa soittimen sisäisen ilmapatsaan värähtelemään

vaskitsa /vˈaskɪtsa/ (n)
caecilia
  Suomessa esiintyvä käärmeen näköinen raajaton lisko ()

vaskooli /vˈaskoːlɪ/ (n)
patina
  vaskauksessa eli kullanhuuhdonnassa käytettävä suurta tasapohjaista lautasta muistuttava pyöreä tavallisesti metallinen vati

vasoa /vˈasoa/ (v)
adūlor
  synnyttää vasa, poikia

vasta /vˈasta/ (adv)
iūstus
  juuri nyt, hetki sitten, vastikään

vasta-argumentti /vˈastaˈarɡumˌentːɪ/ (n)
contrādictiō
  vastaväite

vastaaja /vˈastaːja/ (n)
reus
  riita- ja hallintoasioissa kantajan oikeuteen haastama osapuoli; rikosasioissa myös syytetty

vastaan /vˈastaːn/ (adv)
contra
  takaisin, vastavuoroisesti

vastaanottaja /vˈastaːnˌotːaja/ (n)
acceptor
  se joka ottaa vastaan

vastahakoinen /vˈastahakˌoinen/ (adj)
invītus
  jatkuvasti eri mieltä oleva, tottelematon tai torjuva

vastakkainen /vˈastakːˌainen/ (adj)
oppositus
  jotakin vastaan suuntautuva
  kahdesta vaihtoehdosta tai ääripäästä toinen

vastakohta /vˈastakˌohta/ (n)
oppositio
  johonkin nähden päinvastaista tarkoittava asia tai merkitykseltään vastakkainen sana

vastakohtaisuus /vˈastakˌohtaisuːs/ (n)
oppositiō
  (filosofia, ym.) eroavaisuuksia korostava vallitseva ristiriita olioiden keskinäisessä suhteessa; käänteisyys

vastalause /vˈastalˌause/ (n)
reclāmō
  protesti

vastamyrkky /vˈastamˌyrkːy/ (n)
antidotum
  aine, joka tekee myrkyn tehottomaksi

vastapäinen /vˈastapˌæinen/ (adj)
oppositus
  vastapäätä sijaitseva

vastapäätä /vˈastapˌæːtæ/ (adv)
oppositus
  jonkin etupuolella jonkin toisella puolella
trāns
  suoraan kadun toisella puolella

vastarinta /vˈastarˌinta/ (n)
resistantia
  vastustus

vastata /vˈastata/ (v)
refero
  antaa vastaus (kysymykseen tai kommenttiin vuoropuhelussa)
congruere
  toimia jnk vaikutuksesta jllk tietyllä tavalla
  olla vastuussa jostakin, ottaa vastuu, kantaa vastuu, ottaa vastatakseen
congruō
  olla jnk kaltainen, täyttää sama mitta

vastaus /vˈastaus/ (n)
responsum
  esitettyyn kysymykseen löydetty ratkaisu, selitys tai muu kannanotto

vastavaikutus /vˈastavˌaikutus/ (n)
reāctiō
  ärsykkeen tai ulkoisen tekijän aikaansaama tapahtuma, reaktio

vastavuoroinen /vˈastavˌuoroinen/ (adj)
mūtuus
  sellainen, joka mukailee toisen osapuolen toimintaa; vuorollaan tai vuorostaan toiselle tehtävä tms.

vastavuoroisesti /vˈastavˌuoroisˌestɪ/ (adv)
mutuē
  vuorostaan, toisen osapuolen toimintaa mukaillen; vuorotellen, toinen toiselleen

vastenmielinen /vˈastenmˌielɪnen/ (adj)
abominabilis
  ilmaisu jollekin inhottavalle, jopa oksettavalle, asialle

vastine /vˈastɪne/ (n)
aequivalens
  sanan tai käsitteen kielellinen vastaavuus

vastus /vˈastus/ (n)
resistantia
  resistanssi; elektroniikassa suure, jonka yksikkö on ohmi

vastustaa /vˈastustaː/ (v)
adversor
  suhtautua torjuvasti
  tehdä vastarintaa
  ominaisuuksillaan estää tai vaikeuttaa
  olla kyllin vahva kestämään

vastuullisuus /vˈastuːllɪsuːs/ (n)
auctoritas
  asemaan perustuva velvoittavuus vastuullisena toimimiseen

vastuuvapaus /vˈastuːvapaus/ (n)
fungor
  Suomen yhteisölainsäädännössä määritelty päätös, jolla yhteisö luopuu mahdollisista korvausvaatimuksista hallituksen jäseniä tai muita yhtiön toimielimen jäseniä tai muita vastuullisia kohtaan

vata /vˈata/ (n)
sura
  kalanpyydys, pieni, poveton, pohjassa vedettävä nuotta

vati /vˈatɪ/ (n)
lanx
  matala, avoin astia

vatkain /vˈatkain/ (n)
promiscuus
  vatkaamiseen tarkoitettu väline

vatkata /vˈatkata/ (v)
pello
  sekoittaa nopeasti usein ilmaa sitoen; vispata

vatsa /vˈatsa/ (n)
abdomen
  ihmisen vartalon etumus rinnan alapuolelta nivusiin, maha

vatsa-aortta /vˈatsaˈaortːa/ (n)
aorta abdominalis
  aortan vatsaontelossa sijaitseva osa

vatsanpalvonta /vˈatsampˌalvonta/ (n)
gula
  (raamatullinen) mässäily (syntinä)

vatsaontelo /vˈatsaˌontelo/ (n)
cavum abdominis
  pallean ja lantion etuaukeaman väliin sijoittuva ruumiin ontelo, jossa sijaitsevat lukuiset sisäelimet joihin sisältyvät myös suolet

vauhti /vˈauhtɪ/ (n)
celeritās
  nopeus, nopea liikkuminen
  valmistautuminen

vaunu /vˈaunu/ (n)
carrus
  hevosen vetämä kuljetusväline, erityisesti sellainen, jossa on umpinainen matkustamo tai tavaratila

vaunut /vˈaunut/ (n)
carrucha
  (historia) yhden tai useamman hevosen vetämä kaksi- tai nelipyöräinen kulkunevo

vauras /vˈauras/ (adj)
dīs
  omillaan hyvin toimeentuleva, hyvinvoipa

vaurastua /vˈaurastˌua/ (v)
dives
  hankkia vaurautta, rikastua

vaurastuttaa /vˈaurastˌutːaː/ (v)
divito
  tehdä vauraammaksi

vaurio /vˈaurɪo/ (n)
noxia
  vahinko, joka aiheutuu esineelle tai asialle

vaurioittaa /vˈaurɪˌoitːaː/ (v)
noceō
  aiheuttaa vaurio

vaurioitua /vˈaurɪˌoitua/ (v)
damnum
  tulla vaurioituneeksi

vauva /vˈauva/ (n)
infans
  alle vuoden ikäinen lapsi

vedenalainen /vˈedenalˌainen/ (adj)
summersus
  sellainen, joka on veden alla, tai tapahtuu veden alla

vedessäelävä /vˈedessˌæelˌævæ/ (adj)
aquatilis
  sellainen, mikä elää vedessä ja yleensä tarvitsee ympärillen vettä elääkseen.

vedos /vˈedos/ (n)
imprimō
  (taidegrafiikka) taiteilijan valmistamasta painolevystä painotekniikalla tuotettu yl. yksilöity taideteos
argūmentum
  valokuvatekniikalla pimiössä toteutettu, paperille valmistettu valokuva
perflātus
  paperille painettu koeversio; korjausta varten otettu paino- tms. jäljennös

vedota /vˈedota/ (v)
advocare
  esittää vetoomus; ottaa jokin asia esiin esim. itseään puolustaakseen.

vehnä /vˈehnæ/ (n)
triticum
  leipävehnä, vehnien sukuun kuuluva viljalaji (Triticum aestivum)

vehnäjauho /vˈehnæjˌauho/ (n)
simila
  vehnästä valmistettu jauho, jota käytetään paljon leivonnassa ja ruoanlaitossa

vehnäolut /vˈehnæolut/ (n)
grucingarius
  olut, jonka valmistukseen käytetyista maltaista suuri osa on vehnää

veikeä /vˈeikeæ/ (adj)
ioculāris
  leikkisä, hymyilevä

veitsi /vˈeitsɪ/ (n)
culter
  kattaukseen kuuluva ruoan leikkaamiseen ja levitteiden levittämiseen tarkoitettu ruokailuväline, myös keittiötyökalu

vekseli /vˈekselɪ/ (n)
syngrapha
  määrämuotoinen, kaikesta aineellisesta velkaperusteesta ja vastasuorituksesta riippumaton maksusitoumus

velallinen /vˈelallɪnen/ (n)
dēbitor
  se, joka on lainannut jklta rahaa, se, joka on velkaa jklle

velho /vˈelho/ (n)
fascināns
  noita, henkilö, jonka sanotaan hallitsevan yliluonnollisia taikavoimia

veli /vˈelɪ/ (n)
frater
  miespuolinen sisarus

velipuoli /vˈelɪpˌuolɪ/ (n)
novercae filius
  miespuolinen sukulainen, jonka kanssa jompikumpi vanhemmista (joko isä tai äiti) on yhteinen

veljellinen /vˈeljellɪnen/ (adj)
frāternus
  veljelle tai veljeydelle ominainen

veljenpoika /vˈeljempˌoika/ (n)
nepos
  veljen poika

veljentytär /vˈeljentytær/ (n)
filia fratris
  veljen tytär

veljeskunta /vˈeljeskˌunta/ (n)
fraternitas
  miehille tarkoitettu yhteisö, jonka jäsenet ovat sitoutuneet yhteiseen päämäärään; esimerkiksi munkkikunta, kilta tai salaseura

veljeys /vˈeljeys/ (n)
frāternitās
  se, että on veli; veljien välinen suhde

velka /vˈelka/ (n)
culpa
  velkasuhteessa velallisen velvoite, joka tarkoittaa tietyn suorituksen toimittamista velkojalle ja suorituksen täyttämättä jättämisestä aiheutuvaa oikeudellista vastuuta

velkoja /vˈelkoja/ (n)
crēditor
  se, joka on lainannut jollekulle rahaa; se, jolle joku on velkaa

velli /vˈellɪ/ (n)
papa
  puuroa muistuttava ruoka, rakenteeltaan puuroa löysempää

veloittaa /vˈeloitːaː/ (v)
onus electricum
  periä maksu tuotteesta tai palvelusta

velvollisuus /vˈelvollɪsuːs/ (n)
officium
  ympäristöltä tuleva pakko jonkin tekemiseen tai tekemättä jättämiseen oikeudellisesti tai moraalisesti

vene /vˈene/ (n)
linter, navis
  vedessä kulkeva kulkuneuvo, yleensä selvästi pienempi kuin laiva

veneillä /vˈeneillæ/ (v)
navis
  liikkua veneellä

veneluu /vˈeneluː/ (n)
os scaphoid
  värttinäluuhun liittyvä ranteen luu, os scaphoid

venetsialainen /vˈenetsˌialˌainen/ (adj)
venetus
  Venetsiasta peräisin oleva

venezuelalainen /vˈenetsˌuelalˌainen/ (adj)
Venetiolanus
  Venezuelasta peräisin oleva tai Venezuelaan liittyvä

venezuelalainen /vˈenetsˌuelalˌainen/ (n)
Venetiolanus
  pysyvästi Venezuelassa asuva henkilö

venytellä /vˈenytellæ/ (v)
extendo
  venyttää toistuvasti (erit. lihaksia)

venyttää /vˈenytːæː/ (v)
extendo
  tehdä jokin pidemmäksi vetämällä sen vastakkaisista päistä

venyä /vˈenyæ/ (n)
extendo
  pidentyä vetävän voiman vaikutuksesta

venäjä /vˈenæjæ/ (n)
Ruthenica
  venäjän kieli (kielitunnus: ru), Venäjällä puhuttava itäslaavilainen kieli

venäjänkielinen /vˈenæjˌæŋkielɪnen/ (adj)
Ruthenica
  venäjän kieltä äidinkielenään puhuva tai muuten hyvin osaava
  venäjäksi esitetty tai tapahtuva, venäjän kielellä oleva

venäläinen /vˈenælˌæinen/ (adj)
russus
  Venäjältä peräisin oleva tai Venäjään liittyvä
  etnisiin venäläisiin liittyvä

venäläinen /vˈenælˌæinen/ (n)
russus
  pysyvästi Venäjällä asuva henkilö

veranta /vˈeranta/ (n)
subdiale
  oleskeluun tarkoitettu ja ympäristöön auki oleva tyypillisesti suurikokoinen kuisti, johon sisältyy katos ja sen lukuisia tukipylväitä

verbi /vˈerbɪ/ (n)
verbum
  sanaluokka, johon kuuluvat sanat merkitsevät toimintaa tai tilaa

verenpainetauti /vˈerempˌainetˌautɪ/ (n)
hypertensio
  pysyvästi koholla oleva verenpaine, mikä aiheuttaa terveyshaittoja ajan kuluessa

verenpurkauma /vˈerempˌurkauma/ (n)
livor
  tylpän vamman aiheuttama sisäinen verenvuoto. Vamma-alueelle syntyy verihyytymä ja ihon läpi nähdään mustelma, joka vaihtaa väriään tummanpunaisesta sinertävään ja kellertävään.

verho /vˈerho/ (n)
aulaeum
  ikkunan eteen laitettava kangas, joka peittää ikkunan; ikkunaverho

veri /vˈerɪ/ (n)
sanguis, cruor
  nestemäinen kudos, joka kuljettaa happea ja ravinteita kehoon ja kuonaa pois kehosta

verilöyly /vˈerɪlˌøyly/ (n)
caedes
  tapahtuma, jossa surmataan joukko ihmisiä poikkeuksellisen julmasti tai raa’asti

verimakkara /vˈerɪmˌakːara/ (n)
botulus
  makkara, jonka ainesosana on käytetty verta. Kuoreen pakatussa seokseksessa on yl. runsaasti viljaa, mausteina sipulia, suolaa ja muita valmistajan valitsemia mausteita. Täyte sisältää rasvaa ja joskus myös makkararaaka-aineeksi soveltuvia lihan osia.

verinahka /vˈerɪnˌahka/ (n)
dermis
  ihoon kuuluva, orvaskeden alla sijaitseva runsasverisuoninen sidekudoskerros ()

verinen /vˈerɪnen/ (adj)
sanguineus
  verta sisältävä; sellainen, jossa on näkyvästi verta; veren tahrima

veripalttu /vˈerɪpˌaltːu/ (n)
botulus
  jauhoilla suurustetusta verestä valmistettu uunivuoassa paistettu vanukas

verisukulaisuus /vˈerɪsˌukulˌaisuːs/ (n)
cōnsanguinitās
  sukulaisuus, jossa osapuolet ovat suhteellisen läheisti sukua yhteisten esivanhempien kautta vastakohtana sukulaisuudelle avioliiton tai adoption kautta

verisuoni /vˈerɪsˌuonɪ/ (n)
vas sanguineum
  elimistön kanava, jossa veri kulkee; jakautuvat valtimoihin ja laskimoihin

verka /vˈerka/ (n)
pannus
  sarkaa ohkaisempi hieno vanutettu villakangas

verkko /vˈerkːo/ (n)
rete
  langasta, myös rautalangasta, tai köydestä punottu kudos
indago
  kalastusvälineenä käytetty narusta tehty verkko, kalaverkko
  rakenne- tai organisaatiotyyppi, joka koostuu solmuista ja niiden välisistä yhteyksistä
  jonkin fyysisesti tai loogisesti verkon muodostava rakennelma, sähköverkko, tietoverkko
  verkko eli graafi koostuu pisteistä eli solmuista ja näitä mahdollisesti yhdistävistä
araneum
  hämähäkin pyydystysvälineekseen seitistä punoma verkko, hämähäkinverkko

verkkokalvo /vˈerkːokˌalvo/ (n)
retina
  silmän valoa aistiva osa silmän takaosassa

verkkosivusto /vˈerkːosɪvˌusto/ (n)
situs interrētiālis
  Internetissä saatavilla oleva yksittäinen kokonaisuus, joka identifioidaan uniikilla URL:lla; verkkosivujen joukko

verkosto /vˈerkosto/ (n)
reticulum
  solmukohdat ja niiden väliset yhdyssiteet; useista verkoista muodostuva kokonaisuus

verkostoitua /vˈerkostˌoitua/ (v)
reticulum
  solmia työssä tai harrastuksissa hyödyllisiä suhteita

vermutti /vˈermutːɪ/ (n)
absinthium
  yrteillä maustettu väkevä viini

vero /vˈero/ (n)
vectigal
  valtion, kunnan tai muun sellaisen yhteisön, jolla on lain suoma oikeus kantaa veroja, perimä osuus tuloista tai omaisuudesta; valtion, kunnan tai muun julkisyhteisön näkökulmasta tulo

verottaa /vˈerotːaː/ (v)
vectīgal
  velvoittaa maksamaan tai periä veroa

verrata /vˈerrata/ (v)
comparare
  etsiä useasta asiasta niiden välisiä eroavaisuuksia ja yhtäläisyyksiä

verso /vˈerso/ (n)
germen
  kormi, monisoluisten kasvien normaalisti ylöspäin kasvava tai vaakasuora osa

verstas /vˈerstas/ (n)
officīna
  metallin tai puun työstöön tarkoitettu tila

vertailu /vˈertailu/ (n)
comparatio
  toimenpide kahden tai useamman asian vertaamiseksi toisiinsa

vertauskertomus /vˈertauskˌertomus/ (n)
parabola
  vertauskuvallinen kertomus, paraabeli

vertauskuva /vˈertauskˌuva/ (n)
symbolum
  asia, joka symboloi jotakin abstraktia asiaa

veräjä /vˈeræjæ/ (n)
porta
  se osa aidasta tai aitauksesta, jonka voi avata; aitauksen portti

vesakko /vˈesakːo/ (n)
dumetum
  vesojen muodostama kasvusto

vesi /vˈesɪ/ (n)
aqua, aqva
  kahdesta vety- ja yhdestä happiatomista muodostuva yhdiste (H₂O), vedyn palamistulos, huoneenlämmössä kirkas, hajuton ja mauton neste

vesihana /vˈesɪhˌana/ (n)
epitonium
  yleensä vesijohtoon liitetty hana, veden virtausta säätelevä venttiili

vesikrassi /vˈesɪkrˌassɪ/ (n)
nasturtium
  kaalin ja sinapin sukuinen salaatti- ja maustekasvi (Nasturtium officinalis)

vesilisko /vˈesɪlˌisko/ (n)
stelliō
  yleinen Salamandridae-heimon pyrstösammakkolaji ()

vesimeloni /vˈesɪmˌelonɪ/ (n)
cucumis
  arbuusi, mehevähedelmäinen viljelyskasvi (Citrullus lanatus), vihanneshedelmä ja sen hedelmä, joka on kasvitieteellisesti marja. Vesimelonin siemenet ovat jakautuneet tasaisesti koko hedelmälihaan toisin kuin melonilla

vesinokka /vˈesɪnˌokːa/ (n)
stillō
  rakennuksen ulokkeen vaakasuora rauna tai suippeneva kärki, joka ohjaa sade- ja sulamisveden loitommas rakennuksen ulkopinnasta

vesinokkaeläin /vˈesɪnˌokːaelæin/ (n)
ornithorhynchus
  Australian mantereella ja Tasmaniassa esiintyvä räpyläjalkainen, ankannokkainen muniva nisäkäs (Ornithorhynchus anatinus)

vesiputous /vˈesɪputous/ (n)
cataracta
  kohta jossa joen vesi putoaa vapaasti alaspäin jyrkänteeltä tai syöksyy uomaansa pitkin alas jyrkässä kulmassa

vesisiippa /vˈesɪsˌiːpːa/ (n)
vespertilio
  (Myotis daubentonii) eräs Euroopassa yleinen lepakkolaji

vesiskorpioni /vˈesɪskˌorpɪˌonɪ/ (n)
Nepa cinerea
  vesiluteisiin kuuluva järvissä ja lammissa elävä vesihyönteinen ()

vesisulka /vˈesɪsˌulka/ (n)
millefolia
  mikä tahansa vesisulkien sukuun () kuuluva esikkokasvien laji tai sellaisen yksilö

vesivaaka /vˈesɪvˌaːka/ (n)
assolō
  pinnan kaltevuuden tutkimiseen, erityisesti pysty- tai vaakasuoruuden määrittämiseen, käytettävä mittalaite

vessa /vˈessa/ (n)
forica
  ulostamista ja virtsaamista ja tavallisesti samalla henkilökohtaista siistiytymistä varten tehty tila

vesuri /vˈesurɪ/ (n)
rostrum
  pitkäteräinen työkalu pienpuuston raivaamiseen ja oksien karsimiseen

veteraani /vˈeterˌaːnɪ/ (n)
ēmeritus
  vanha tai täysinpalvellut sotilas

veto /vˈeto/ (n)
abstraho
  teonnimi verbistä vetää, vetämisen teko tai tulos
perflātus
  häiritsevä sisäilman virtaus
sponsiō
  sopimus siitä, että kahdesta ihmisestä tai useammasta yksi maksaa muille, jos arvaa jonkin lopputuloksen väärin

veto-oikeus /vˈetoˈoikeus/ (n)
vetare
  oikeus estää jonkin päätöksen voimaantulo

vetoeläin /vˈetoelæin/ (n)
armentum
  ajoneuvon tai työvälineen liikuttamiseen käytettävä kotieläin

vetoisuus /vˈetoisuːs/ (n)
facultās
  (astian) tilavuus

vetokaappi /vˈetokˌaːpːɪ/ (n)
pallium
  laboratorioissa käytettävä ilmastoitu kaappi

vetolaatikko /vˈetolˌaːtɪkːo/ (n)
loculus
  huonekaluun, kalusteeseen tai muuhun rakenteeseen sijoitettu yleensä etupaneelissa näkyvästä kädensijasta tai vetimestä vetämällä osittain tai kokonaan esiin tuleva tavallisesti yläpuolelta avoin säilytyslaatikko

vetota /vˈetota/ (v)
vetare
  käyttää veto-oikeutta

vetovoima /vˈetovˌoima/ (n)
illecebra
  magnetismin aiheuttama voima; magneetin taipumus vetää ferriittisiä kappaleita puoleensa

veturinkuljettaja /vˈeturˌiŋkuljˌetːaja/ (n)
māchinātor
  työkseen veturia ajavan henkilön ammattinimike; veturimies

vety /vˈety/ (n)
hydrogenium
  kevyin epämetallinen alkuaine, kemiallinen merkki H

vetäytyä /vˈetæytˌyæ/ (v)
pedem referre
  siirtyä syrjään, luopua pelistä tai pelitilanteesta; mennä kuoreensa; mennä talviunille tms.

vetää /vˈetæː/ (v)
trahō
  liikuttaa itseään kohti tai mukanaan, kuljettaa perässään; repiä päistä pidemmäksi tai auki

viallinen /vˈiallɪnen/ (adj)
mendōsus
  esine tai asia, jossa on jokin vika

videonauhuri /vˈideonˌauhurɪ/ (n)
magnetoscopium
  laite, jolla tallennetaan elektronista liikkuvaa kuvaa (videota) ja ääntä magneettiselle videonauhalle

videopeli /vˈideˌopelɪ/ (n)
electronicus
  pelikonsolilla pelattava elektroninen peli

viedä /vˈiedæ/ (v)
fero
  siirtää joku taikka jokin johonkin, kuljettaa ajoneuvolla
ducere
  saattaa johonkin olotilaan
  johdattaa tanssissa
surpō
  varastaa
sumere
  harjoittaa vientiä

viehe /vˈiehe/ (n)
illecebra
  siimaan kiinnitettävä kalastusväline, jonka koukkuun tai koukkuihin houkutellaan petokalaa tarttumaan

viejä /vˈiejæ/ (n)
ducere
  henkilö, joka päättää tanssiparin liikkeistä

viemäri /vˈiemærɪ/ (n)
cloāca
  putki tai muu reitti jäteveden pois johtamista vasten

vieraannuttaminen /vˈieraːnnˌutːamɪnen/ (n)
aliēnātiō
  menettely, jossa lapsen kanssa asuva lapsen huoltaja pyrkii vanhempien erottua eri tavoin estämään lapsen tapaamiset toisaalla asuvan vanhemman kanssa

vieraanvarainen /vˈieraːnvarˌainen/ (adj)
hospitālis
  joka ottaa mielellään vieraita vastaan ja/tai suhtautuu heihin ystävällisesti ja huomaavaisen anteliaasti

vieraanvaraisuus /vˈieraːnvarˌaisuːs/ (n)
hospitium
  se, että on vieraanvarainen

vierailija /vˈierailˌija/ (n)
adventor
  henkilö, joka vierailee jossakin

vierailla /vˈierailla/ (v)
visitare
  käydä jossakin

vierailu /vˈierailu/ (n)
vīsitō
  jonkun käynti jossakin kutsuttuna tai muusta aloitteesta vierailijana

vieras /vˈieras/ (adj)
alienus, barbarus
  (kielestä) joka ei ole äidinkieli

vieras pääoma /vˈieras pˈæːoma/ (n)
debitum
  yrityksen käyttöön sen ulkopuolisten tahojen antamaa pääomaa, johon aina kohdistuu takaisinmaksuvelvollisuus, toisin kuin omaan pääomaan

vierashuone /vˈierashˌuone/ (n)
hospitāle
  kodin huone, jossa vieraat voivat yöpyä

vieraskielinen /vˈieraskˌielɪnen/ (adj)
advena
  vieraalla eli muulla kuin äidinkielellä kirjoitettu

vierasperäinen /vˈierasperˌæinen/ (adj)
advena
  vieraasta kulttuurista peräisin oleva; ulkomainen

viesti /vˈiestɪ/ (n)
nuntius
  sanoma, kirjallinen tai suullinen asian tiedottaminen toiselle

viestin /vˈiestɪn/ (n)
mediocris
  viestinnän väline, median väline

viestintä /vˈiestɪntæ/ (n)
communicatio
  sanomien välittäminen, merkitysten tuottaminen ja yhteisen ymmärryksen rakentaminen

vietellä /vˈietellæ/ (v)
tentō
  saada joku tekemään jotakin katumusta aiheuttavaa tai moitittavaa
seducere
  saada joku tekemään jotakin seksuaalista kanssaan

vietnam /vˈietnam/ (n)
vietnamensis
  pääasiassa Vietnamissa puhuttava kieli (kielilyhenne: vi)

vietnamilainen /vˈietnamɪlˌainen/ (adj)
vietnamensis
  Vietnamista peräisin oleva tai Vietnamiin liittyvä

vietnamilainen /vˈietnamɪlˌainen/ (n)
vietnamensis
  pysyvästi Vietnamissa asuva henkilö

viettelijä /vˈietːelˌijæ/ (n)
corruptor
  henkilö, joka viettelee

viettää /vˈietːæː/ (v)
celebrō
  juhlia, juhlistaa
clīvus
  olla kalteva

viha /vˈiha/ (n)
odium, invidia
  jkt tai jtak kohtaan tunnettu voimakas vastenmielisyyden tunne tai suuttumus

vihainen /vˈihainen/ (adj)
iratus
  vihaa tunteva, kiukkuinen

vihamielinen /vˈihamˌielɪnen/ (adj)
alienus
  vastustava, syrjivä asenne jotakuta kohtaan

vihamielisyys /vˈihamˌielɪsyːs/ (n)
hostilitas
  se, että on vihamielinen; vihamielinen suhtautuminen

vihannes /vˈihannes/ (n)
olus, holus
  mehevä kasvi, jonka lehtiä, juuria, vartta tai kukkia käytetään ravinnoksi tuoreena tai kypsennettynä

vihanneskrassi /vˈihannˌeskrassɪ/ (n)
lepidium
  nopeakasvuinen kirpeänmakuinen yrtti (Lepidium sativum), jonka nuoria versoja käytetään vihantana ruoan maustamiseen

vihanpito /vˈihampˌito/ (n)
invidia
  voimakas epäsopu ihmisten tai ihmisryhmien välillä

vihata /vˈihata/ (v)
odisse
  tuntea vihaa jkta kohtaan

viheriö /vˈiherˌiø/ (n)
immītis
  golfradan reikää ympäröivä alue, jolla on erityisen hyvin hoidetty nurmi

vihertävä /vˈihertˌævæ/ (adj)
pallens
  sellainen, jossa on vihreää

vihje /vˈihje/ (n)
cuspis
  neuvo, jonka on tarkoitus edistää esimerkiksi tehtävän suorittamista tai auttaa vedonlyönnissä

vihkiminen /vˈihkɪmɪnen/ (n)
nūptiae
  avioliiton vahvistaminen; uskonnollinen vihkitoimitus, hääseremonian osa
receptio
  virkaan asettaminen

vihko /vˈihko/ (n)
commentārius
  paperiarkeista tehty pehmeäkantinen nidos

vihne /vˈihne/ (n)
arista
  heinäkasvien siemenessä oleva okanen

vihollinen /vˈihollɪnen/ (n)
hostis
  osapuoli, joka pyrkii tuhoamaan toisen

vihollisuus /vˈihollɪsuːs/ (n)
hostīlitas
  vihollisina olemisen tila ja sen seuraamukset

vihreä /vˈihreæ/ (adj)
viridis, virditas
  väriltään vihreä
viridis
  luonnon arvoja ja ympäristöä varjeleva
  vehreä, vehmas

vihreä /vˈihreæ/ (n)
virditas, viridis
  vihreä väri

vihreä tee /vˈihreæ tˈeː/ (n)
thea viridis
  teepensaan lehtiä, jotka ovat hapettuneet vain vähäisesti

vihurirokko /vˈihurɪrˌokːo/ (n)
rubeola
  viruksen aiheuttama kuumetauti, joka on herkästi tarttuva ja aiheuttaa punaläiskäistä ihottumaa

vihvilä /vˈihvɪlæ/ (n)
iuncus
  jokin vihviläkasvien heimoon kuuluvan suvun () yleensä monivuotisista kasveista

viidennes /vˈiːdennes/ (n)
quintus
  yksi viidesosa

viihde /vˈiːhde/ (n)
oblectāmen
  yleisnimi kevyelle ajanvietteelle, tapahtumille, esityksille tai toiminnoille, joiden tarkoitus on tuottaa huvia tai mielihyvää yksittäiselle ihmiselle tai suuremmalle yleisölle

viihdyttää /vˈiːhdytːæː/ (v)
oblectō
  saada viihtymään

viihtyä /vˈiːhtyæ/ (v)
sentire
  tuntea olonsa viihtyisäksi

viikate /vˈiːkate/ (n)
falx
  maataloustyökalu, jolla niitetään esimerkiksi heinää ja viljaa

viikko /vˈiːkːo/ (n)
septimana, hebdomas
  seitsemän päivän jakso

viikonloppu /vˈiːkonlˌopːu/ (n)
septimana vergens
  viikonvaihde, viikon viimeiset päivät eli lauantai ja sunnuntai, joskus myös perjantai (lyh. vkl)

viikonpäivä /vˈiːkompˌæivæ/ (n)
dies hebdomadis
  nimetty päivä viikosta, joita on seitsemän kappaletta

viikset /vˈiːkset/ (n)
mustāceus
  ylähuulessa nenän ja suun välissä sijaitseva karvoitus, huuliparta

viiksi /vˈiːksɪ/ (n)
saeta
  yksi eräiden eläinten suun vieressä kasvavista pitkistä karvoista

viikuna /vˈiːkuna/ (n)
ficus
  sen hedelmä, jota syödään varsinkin kuivattuna

viila /vˈiːla/ (n)
lima
  erilaisten materiaalien työstöön käytettävä tiheäänhammastettu, tankomainen lastuava käsi- tai konetyökalu

viilata /vˈiːlata/ (v)
līmō
  tasoittaa pintaa viilaa apuna käyttäen

viileä /vˈiːleæ/ (adj)
frigidulus
  lämpötilaltaan verrattain alhainen
  kylmähermoinen, rauhallinen

viilto /vˈiːlto/ (n)
curto
  viiltämisestä syntynyt vahinko, mahdollisesti avohaava
  viiltämisen toteutus tai tapahtuma

viime /vˈiːme/ (adj)
novissimus
  edellinen, edeltävä, äskeinen

viimeaikainen /vˈiːmeˌaikainen/ (adj)
nūperus
  vähän aikaa sitten tapahtunut

viimein /vˈiːmein/ (adv)
denique
  odotuksen jälkeen, lopulta

viimeinen /vˈiːmeinen/ (adj)
ultimus
  sellainen, jonka jälkeen ei tule enää yhtään

viimeinen /vˈiːmeinen/ (n)
ultimus
  se tai hän, joka tulee viimeisenä tai jää viimeiseksi

viimeisin /vˈiːmeisɪn/ (adj)
novissimus
  uusin

viimeksi /vˈiːmeksɪ/ (adv)
antiquus
  edellisen kerran, toistaiseksi viimeiseksi tapahtuneella kerralla
denique
  lopuksi, viimeiseksi

viina /vˈiːna/ (n)
ebriamen
  tislaamalla valmistettu, juotavaksi laimennettu vahva alkoholijuoma
  mikä tahansa alkoholijuoma

viini /vˈiːnɪ/ (n)
vinum, merum
  viinirypäleistä tai toisinaan marjoista tai hedelmistä käyttämällä valmistettava alkoholijuoma
pharetra
  nuolikotelo

viiniköynnös /vˈiːnɪkˌøynnøs/ (n)
vinea
  mikä tahansa viiniköynnöksien sukuun () kuuluva viiniköynnöskasvien heimon () laji tai sellaisen yksilö

viinimarja /vˈiːnɪmˌarja/ (n)
ribes
  herukka

viinirypäle /vˈiːnɪrˌypæle/ (n)
uva
  rypäleittäin kasvava viiniköynnöksen marjamainen hedelmä, josta valmistetaan mm. viiniä, rusinoita ja rypälemehua

viinitila /vˈiːnɪtˌila/ (n)
vinetum
  maatila, jolla viljellään ja usein valmistetaan viiniä

viinitynnyri /vˈiːnɪtˌynnyrɪ/ (n)
dolium
  tynnyri, jota käytetään viinin kuljettamiseen ja varastoimiseen

viiriäinen /vˈiːrɪˌæinen/ (n)
coturnix
  fasaanin sukuinen kanalintu, jota tarhataan munien takia ja metsästetään lihaksi

viisaasti /vˈiːsaːstɪ/ (adv)
sapienter
  viisaalla tavalla, järkevästi, ymmärrystä käyttäen

viisas /vˈiːsas/ (adj)
sapiens
  joka tietää, osaa tai ymmärtää paljon asioita

viisaudenhammas /vˈiːsaudˌenhammas/ (n)
dens sapientiae
  takimmainen molaari ylä- tai alaleuassa; niitä on yhteensä neljä kappaletta ja ne puhkeavat noin 20 ikävuoden tienoilla

viisaus /vˈiːsaus/ (n)
sapientia
  syvällinen tieto ja ymmärrys
  viisas ajatus tai neuvo; aforismi

viisto /vˈiːsto/ (adj)
obliquus
  muussa kuin suorassa kulmassa vertailusuuntaan nähden

viitata /vˈiːtata/ (v)
alludere
  enteillä jotakin

viitekehys /vˈiːtekehys/ (n)
compāgēs
  jnk asian tarkastelussa käytettävät lähtökohdat, oletukset yms.

viitonen /vˈiːtonen/ (n)
quinque
  viiden numero, numero 5; numerolla viisi merkitty tai järjestetty
quīnque
  viiden euron tai muun rahayksikön arvoinen kolikko tai seteli

viitsiä /vˈiːtsɪæ/ (v)
possum
  olla jollakulla voimia ja riittävästi tahtoa tehdä jotakin, niin että oikeasti tekee; suostua, vaivautua tekemään jotakin, välittää (tehdä jotakin), (jotakuta) huvittaa (tehdä jotakin)

viitta /vˈiːtːa/ (n)
pallium
  harteilla pidettävä hihaton vaatekappale
scutum
  merkiksi pystytetty seiväs, karahka tms.

viittaus /vˈiːtːaus/ (n)
contenance
  käden nosto eleenä huomion merkiksi, viittaaminen

viittoma /vˈiːtːoma/ (n)
signum
  viittomakielen ele, sanaa vastaava yksikkö

viittomakieli /vˈiːtːomakˌielɪ/ (n)
linguae gesticulatoriae
  Useimmiten kuuroille suunnattu kieli, jossa kielellinen viesti ilmaistaan viittomalla käyttäen käsite-, sana- tai merkkiviittomia. Viestiä elävöitetään ja sävytetään eleiden ja ilmeiden avulla. Viittomakieli on itsenäinen kieli, eikä vain tapa välittää puhutun kielen viestejä.

viiva /vˈiːva/ (n)
linea
  muodoltaan ja ulkoasultaan usein vaihteleva, tavallisesti ympäristöstä väriltään tai sävyltään erottuva juova, piirto, raita, rantu, viiru tms.

viivoitin /vˈiːvoitɪn/ (n)
rēgula
  suorien viivojen piirtämiseen käytettävä väline

viivyttely /vˈiːvytːˌely/ (n)
morōsitās
  viivytteleminen

viivytys /vˈiːvytys/ (n)
cunctor
  jokin joka viivyttää

vika /vˈika/ (n)
culpa
  toimintahäiriö
  virhe, puute

vikkelä /vˈikːelæ/ (adj)
celer
  nopea

vikkelästi /vˈikːelˌæstɪ/ (adv)
celer
  vikkelällä tavalla

vilja /vˈilja/ (n)
frumentum
  ryhmä siemenkasveihin kuuluvia heinäkasveja, joiden siemeniä eli jyviä käytetään ravinnoksi

vilja-aitta /vˈiljaˈaitːa/ (n)
pānārium
  viljan merkittävä tuotantoalue, josta viljaa kuljetetaan kaupunkeihin (usein viittaa historiaan)

viljasato /vˈiljasˌato/ (n)
dēmetō
  vilja, joka viljelyksiltä saadaan talteen

viljavarasto /vˈiljavarˌasto/ (n)
grānārium
  viljan varasto

viljelijä /vˈiljelˌijæ/ (n)
agricola
  henkilö, joka viljelee jotakin

viljellä /vˈiljellæ/ (v)
colo
  harjoittaa maanviljelyä, myös kasvattaa kasveja kasvihuoneessa tai puutarhassa

viljelmä /vˈiljelmæ/ (n)
plantatio
  yhdestä tai useammasta maarekisteritilasta tai sellaisen osasta muodostuva maataloudellinen kokonaisuus, jota hoidetaan yhdestä talouskeskuksesta
  yksittäisen kasvilajin viljelyala; ko. kasvit kokonaisuutena
cultūra
  näytetarkoituksiin kasvatettava eliö tai kudos

vilkas /vˈilkas/ (adj)
acer
  eloisa, energinen
occupatus
  runsaasti liikennettä, ihmisiä, liikettä sisältävä; kiireinen

villa /vˈilla/ (n)
lana
  pitkäkarvaisista eläimistä saatava kuitu, jota käytetään tekstiilien raaka-aineena

villainen /vˈillainen/ (adj)
velle
  villasta valmistettu

villakuore /vˈillakˌuore/ (n)
capellanus
  (eläintiede) lota, Pohjois-Atlantissa elävä kuorekala.

villapaita /vˈillapˌaita/ (n)
thorax
  villalangasta valmistettu paita

villi /vˈillɪ/ (adj)
saevus
  sellainen, joka elää luonnonvaraisena; kesytön, villiintynyt

villi /vˈillɪ/ (n)
saevus
  luonnonvaraistaloudessa elävä, ei-korkeakulttuurisen kansan jäsen

villisika /vˈillɪsˌika/ (n)
aper
  metsäkarju, kesyn sian villinä elävä kantamuoto

vilpillinen /vˈilpɪllɪnen/ (adj)
mendāx
  petollinen, valheellinen

vilpitön /vˈilpɪtøn/ (adj)
verus
  aito, rehellinen, jolla ei ole taka-ajatuksia

vilppi /vˈilpːɪ/ (n)
fraus
  epärehellinen teko (muiden harhauttamiseksi), harhautus, lievä petos

viluinen /vˈilwɪnen/ (adj)
algeo
  viluissaan oleva, vilua tunteva

vino /vˈino/ (adj)
declivis
  sellainen, joka ei ole pystysuora, eikä vaakasuora; kalteva, vinossa oleva, kallellaan oleva

vinoneliö /vˈinonˌelɪø/ (n)
diamantis
  (geometria) tasasivuinen, vinokulmainen suunnikas

vinssi /vˈinssɪ/ (n)
sucula
  kone, nosto- tai vetolaite, jossa vetävä vaijeri tai köysi kiertyy pyörivän telan ympäri

violetti /vˈiolˌetːɪ/ (adj)
ianthinus
  väriltään violetti, violetin värinen, sinipunainen

violetti /vˈiolˌetːɪ/ (n)
ianthinus
  violetti väri:

vipu /vˈipu/ (n)
vectis
  yksinkertainen mekaaninen kone, missä matka muutetaan voimaksi

virallinen /vˈirallɪnen/ (adj)
praepositus
  jonkin tunnustetun tai julkisen tahon vahvistama

virallisesti /vˈirallɪsˌestɪ/ (adv)
officialiter
  siten, että on virallinen

viranomainen /vˈiranomˌainen/ (n)
auctoritas
  valtiota tai kuntaa edustava ja valtion määräyksiä noudattava instituutio

virasto /vˈirasto/ (n)
ministerium
  yhtenäisesti johdettu pysyvä julkinen yksikkö, jossa työskentelee useita viran- tai toimenhaltijoita muodostaen jonkin viranomaisen

vire /vˈire/ (n)
nota
  heikko tuulenhenkäys, tuulahdus

virhe /vˈirhe/ (n)
error
  vahingossa väärin mennyt tai tehty asia, erehdys

virheellinen /vˈirheːllɪnen/ (adj)
erroneus
  sellainen, jossa on virhe
perperus
  sellainen, joka on väärä (vastaus tms.)
mendōsus
  päättelyketjultaan väärä

virittää /vˈirɪtːæː/ (v)
canor
  säätää soitin oikeaan vireeseen, säätää soittimen kielet soimaan halutulla äänenkorkeudella

virka /vˈirka/ (n)
officium
  yksittäinen, pysyväksi tarkoitettu tehtävä ja erillisellä päätöksellä ko. tehtävän hoitamiseksi julkisoikeudelliseen yhteisöön perustettu palvelussuhde

virkailija /vˈirkailˌija/ (n)
conductus
  alemmista virkamiehistä ja yksityisyritysten toimihenkilöistä

virkamies /vˈirkamies/ (n)
official
  valtion, kunnan tai kirkon palveluksessa oleva viranhaltija, mies tai nainen

virke /vˈirke/ (n)
sententia
  yhden tai useamman yhteenkuuluvan lauseen muodostama kielellisen ilmaisun kokonaisuus

virkeä /vˈirkeæ/ (adj)
alacer
  pirteä, levännyt

virkistys /vˈirkɪstys/ (n)
āvocāmentum
  virkistäminen

virna /vˈirna/ (n)
ervum
  jokin virnojen () sukuun kuuluva hernekasvi(laji)

viro /vˈiro/ (n)
lingua Estonica
  Virossa puhuttava itämerensuomalaisiin kieliin kuuluva suomalais-ugrilainen kieli, eesti; kielitunnus: et

virolainen /vˈirolˌainen/ (adj)
Estonicus
  Virosta peräisin oleva tai Viroon liittyvä

virolainen /vˈirolˌainen/ (n)
Estonicus
  pysyvästi Virossa asuva henkilö

virrata /vˈirrata/ (v)
fluere
  (nesteestä) liikkua

virsi /vˈirsɪ/ (n)
psalmus
  runomittainen hengellinen laulu

virta /vˈirta/ (n)
riparia
  iso(hko) joki
aestus
  veden virtaus joessa, salmessa tms.
  muun nesteen tai kaasun virtaus
fluxus
  jatkuvana tapahtuva asia

virtaaminen /vˈirtaːmɪnen/ (n)
fluens
  erilaisten vaikutusten seurauksena syntyvien virtausten jatkuvuuden tila

virtahepo /vˈirtahˌepo/ (n)
hippopotamus
  suurikokoinen laumoissa elävä afrikkalainen nisäkäs (Hippopotamus amphibius), kasvinsyöjä, joka viettää suurimman osan päivästä vedessä

virtapiiri /vˈirtapˌiːrɪ/ (n)
circuitus
  sähköenergian siirtymisen mahdollistava sähköä tuottavien, johtavien ja kuluttavien komponenttien muodostama kokonaisuus tai tällaisen osa

virtsa /vˈirtsa/ (n)
urina
  elimistön kuona-aine, joka muodostuu munuaisissa ja kulkeutuu sieltä virtsajohdinta pitkin virtsarakkoon, josta se poistuu virtsaputkia pitkin virtsattaessa

virtsamyrkytys /vˈirtsamˌyrkytys/ (n)
uraemia
  yleensä munuaissairauden seurauksena muodostuva aineenvaihdunnallinen myrkytystila

virtsaputken suu /vˈirtsapˌutken sˈuː/ (n)
meatus urinarius
  virtsaputken ulostulo kehon ulkopuolelle

virtsaputki /vˈirtsapˌutkɪ/ (n)
urethra
  putkimainen elin, jota myöten virtsa poistuu elimistöstä; miehillä huomattavasti pidempi kuin naisilla

virtsarakko /vˈirtsarˌakːo/ (n)
vēsīca
  häpyluun takana sijaitseva sidekudoksen, limakalvon ja sileän lihaksen muodostama, virtsaamisten väliaikoina virtsaa säilyttävä pussimainen elin

virtsata /vˈirtsata/ (v)
mingo
  tyhjentää virtsarakkonsa

virtuaalinen /vˈirtuˌaːlɪnen/ (adj)
virtualis
  tietokoneella luotuun todentuntuiseen simulaatioon kuuluva

virtuaalitodellisuus /vˈirtuˌaːlɪtodˌellɪsuːs/ (n)
realitas virtualis
  tietokonesimulaation tuottamien aistimusten avulla luotu keinotekoinen ympäristö

virus /vˈirus/ (n)
virus
  proteiinikuoren ympäröimä RNA:n tai DNA:n pätkä, joka kykenee lisääntymään elävän solun sisällä käyttämällä hyväkseen sen tuotantojärjestelmiä

virvatuli /vˈirvatˌulɪ/ (n)
ignis fatuus
  suoperäisen maan pinnalla näkyvä vähäinen liekki, joka syntyy maasta nousevan suokaasun palaessa; sama kuin aarnituli

virvoitusjuoma /vˈirvoitˌusjuoma/ (n)
tata
  virvokkeena nautittava alkoholiton, yleensä tehdasvalmisteinen hiilihapollinen tai hiilihapoton juoma

visentti /vˈisentːɪ/ (n)
Bos bonasus
  eurooppalainen biisoni,

visiiri /vˈisɪːrɪ/ (n)
vezirus
  virkamies osmaniajan Turkissa

visio /vˈisɪo/ (n)
somnium
  tulevaisuuden näkemys, myös tulevaisuuden tahdottu yksi tila

vismutti /vˈismutːɪ/ (n)
bisemutum
  metallinen alkuaine, tunnus Bi

visuaalinen /vˈisuˌaːlɪnen/ (adj)
oculorum
  näkyvä, nähtävä, näköaistiin liittyvä

vitsailla /vˈitsailla/ (v)
iocor
  esittää asia leikkisästi, kertoa vitsejä

vitsi /vˈitsɪ/ (n)
iocus
  kirjallinen tai suullinen lyhyt humoristinen kertomus

vitsikäs /vˈitsɪkæs/ (adj)
facētus
  hauska, hupaisa

vittu /vˈitːu/ (n)
cunnus
  naisen ulkosynnyttimet

vittuilija /vˈitːwɪlˌija/ (n)
futūtor
  henkilö, joka vittuilee

vitun /vˈitun/ (adv)
futūtiō
  korostava sana

vitutus /vˈitutus/ (n)
molestia
  se, että jokin harmittaa suuresti

viuhka /vˈiuhka/ (n)
flabellum
  säleistä ja paperista tai kankaasta tehty, suppuun painuva esine, jolla leyhytellään ilmavirralla kasvoja

viulisti /vˈiulɪstɪ/ (n)
violinistus
  viulun soittaja

viulu /vˈiulu/ (n)
violina
  4-kielinen, korkeaäänisin jousisoitin, jolla on keskeinen asema kamari- ja klassisessa orkesterimusiikissa

vivuta /vˈivuta/ (v)
vectis
  vääntää vipuvarren avulla

vohkia /vˈohkɪa/ (v)
surpō
  viedä toisen omaisuutta luvatta

vohla /vˈohla/ (n)
haedus
  vuohen poikanen

voi /vˈoi/ (n)
butyrum
  kermasta kirnuttu kiinteä ravintorasva

voida /vˈoida/ (v)
posse
  kyetä, pystyä tai saattaa tehdä jotakin

voihappo /vˈoihapːo/ (n)
acidum butyricum
  karboksyylihappoihin kuuluva etovan hajuinen orgaaninen yhdiste (molekyylikaava C₄H₈O₂, rakennekaava CH₃CH₂CH₂-COOH)

voihkia /vˈoihkɪa/ (v)
gemitus
  valittaa tuskissaan

voikukka /vˈoikukːa/ (n)
dens leonis
  (erityisesti) eräs voikukkien sukuun kuuluva mykerökukkaiskasvien laji () tai sen yksilö

voima /vˈoima/ (n)
fortitudo
  vuorovaikutus, joka aiheuttaa kiihtyvyyden tai paikallaan pysymisen
  ihmisen vahvuus

voimakas /vˈoimakas/ (adj)
potens
  henkilö, eläin, moottori tms. jolla on paljon fyysistä voimaa
fortis
  intensiivinen, vaikuttava, vahva aromiltaan

voimakkaasti /vˈoimakːˌaːstɪ/ (adv)
maxime
  korostetulla voimalla, suurella intensiteetillä

voimalaitos /vˈoimalˌaitos/ (n)
officina energetica
  sähkön ja/tai lämmön tuotantolaitos, yleisimmin sähkövoimalaitos

voimasana /vˈoimasˌana/ (n)
exsecratio
  vihan purkamiseen tai jonkin asian korostamiseen käytettävä, karkea ja yleensä sopimattomana pidettävä sana; kirosana

voimaton /vˈoimaton/ (adj)
impotens
  jolla ei voimaa

voimattomuus /vˈoimatːomuːs/ (n)
impotentia
  se, että on voimaton; voimien puute, jaksamattomuus
  vaikutusmahdollisuuksien puute

voimistaa /vˈoimɪstaː/ (v)
argo
  saada voimistumaan, tehdä vomakkaammaksi

voimisteluteline /vˈoimɪstˌelutˌelɪne/ (n)
apparātus
  telinevoimistelussa käytettävä teline

voitokas /vˈoitokas/ (adj)
victor
  voittoja saavuttava

voitonpäivä /vˈoitompˌæivæ/ (n)
Dies Victoriae
  toisen maailmansodan Euroopan taisteluiden päättymisen (1945) vuosipäivä. Eri maissa 8. tai 9. toukokuuta.

voittaa /vˈoitːaː/ (v)
supero
  olla jkta parempi jssk kilpailussa

voittaja /vˈoitːaja/ (n)
victor
  joka on voittanut jotain

voittamaton /vˈoitːamaton/ (adj)
invictus
  sellainen, jota ei voi voittaa

voitto /vˈoitːo/ (n)
victoria
  taistelussa tai sodassa saavutettava vihollisen lyöminen

vokaali /vˈokaːlɪ/ (n)
vocalis
  (yleensä) soinnillinen äänne, jota äännettäessä ilmavirta pääsee etenemään esteettä suun keskilinjalla ja joka voi toimia tavun ytimenä

vokalisti /vˈokalˌistɪ/ (n)
vocalistus
  sanoitettuja tai sanoittamattomia säveliä omalla äänellään tuottava henkilö, erityisesti yhtyeen laulaja tai laulusolisti

vokatiivi /vˈokatˌiːvɪ/ (n)
vocātīvus
  eräissä kielissä oleva substantiivin sijamuoto, jossa puhuttelun kohteena oleva on; puhuttelusija. Vokatiivia käytetään myös huudahduksissa.

volaarinen /vˈolaːrɪnen/ (adj)
volaris
  kämmenen puoleinen

volframi /vˈolframɪ/ (n)
wolframium
  hopeanvalkea metallinen alkuaine, kemiallinen merkki W

votka /vˈotka/ (n)
vodca
  vodka, kirkas maustamaton viina

vouti /vˈoutɪ/ (n)
ballivus
  Pohjoismaissa kuninkaan virkamiehestä käytetty nimitys

vulgaarilatina /vˈulɡaːrˌilatˌina/ (n)
lingua Latina vulgaris
  latinan kielen puhuttu muoto, kansan käyttämä kieli, josta ovat kehittyneet romaaniset kielet, vastakohtana kirjallisuuden klassiselle latinalle

vulva /vˈulva/ (n)
vulva, baga, heunceut
  häpy, naisen ulkoiset sukupuolielimet

vuo /vˈuo/ (n)
flumen
  kentän vaikutus pinnan läpi

vuode /vˈuode/ (n)
lectus, cubile, lectulus
  valmistettu, yleensä pehmustettu makuupaikka, tavallisesti sängyssä

vuodenaika /vˈuodenˌaika/ (n)
hora
  vuoden osa, joka perustuu säätilan säännölliseen vaihteluun

vuohi /vˈuohɪ/ (n)
capra
  onttosarvinen sorkkaeläin (Caprinae), jonka uroksilla on tyypillisesti suuret sarvet.

vuohinen /vˈuohɪnen/ (n)
camba
  hevoseläimen jalan osa kavion ja vuohisnivelen välissä, ruunun yläpuolella

vuokra /vˈuokra/ (n)
scissūra
  lainattavan asian omistajalle sen käytöstä maksettava korvaus
  asunnon vuokra

vuokraaja /vˈuokraːja/ (n)
inquilīnus
  henkilö tai muu taho, joka vuokraa jotakin joltakin; vuokranottaja

vuokrakasarmi /vˈuokrakasˌarmɪ/ (n)
insula
  tyypillisesti suuri yksinomaan vuokrahuoneistoja sisältävä asuinrakennus; vuokra-asumista varten rakennettu rakennus, jonka useat vuokrattavat huoneistot ovat erityisesti keskenään samanlaisia, vuokratuoton maksimoivasti rakennettuja ja varustukseltaan vähimmäistasoa

vuokranantaja /vˈuokranˌantaja/ (n)
locātor
  henkilö tai muu taho, joka antaa jotain vuokralle

vuokrata /vˈuokrata/ (v)
scissūra
  ottaa jokin omaan käyttöön maksamalla omistajalle korvaukseksi vuokraa
conducere
  antaa jokin toisen käyttöön korvauksena saatavaa vuokraa vastaan

vuoksi /vˈuoksɪ/ (n)
fluctus
  vuoroveden korkein vaihe, nousuvesi

vuolla /vˈuolla/ (v)
caelō
  irrottaa mekaanisesti leikkaamalla lastuja

vuorenhuippu /vˈuorenhwˌipːu/ (n)
apex
  vuoren korkein kohta

vuori /vˈuorɪ/ (n)
mons
  pinnanmuodostuma, hyvin suuri ja korkea, yleensä kallioinen

vuorijono /vˈuorɪjˌono/ (n)
iugum
  jonomainen muodostelma vuoria

vuoristo /vˈuorɪsto/ (n)
montana
  useiden toisiinsa liittyvien selvästi erottuvien vuorien muodostama alue

vuoristolainen /vˈuorɪstolˌainen/ (n)
oribata
  vuoristoisella seudulla asuva henkilö, vuoriston asukas

vuoro /vˈuoro/ (n)
torqueō
  jollekin määrätty määräaika, tai sallittu hetki teolle, esimerkiksi pelissä tai keskustelussa

vuorokausi /vˈuorokˌausɪ/ (n)
dies
  valoisan ja pimeän vaihtelun jakso, 24 tunnin aika edellisestä keskiyöstä seuraavaan keskiyöhön, yö ja päivä, Maan pyörähdys akselinsa ympäri

vuoropuhelu /vˈuoropˌuhelu/ (n)
colloquium
  vastavuoroinen keskustelu kahden osapuolen välillä

vuorottelu /vˈuorotːˌelu/ (n)
mutatio
  vuorottain, vuorojärjestyksessä tapahtuva toiminta

vuorovaikutus /vˈuorovˌaikutus/ (n)
interaction
  kahden (tai useamman) välinen molemminsuuntainen vaikutus, keskinäinen vaikutus

vuorovesi /vˈuorovˌesɪ/ (n)
aestus
  Maan liikkeistä Aurinkoon nähden ja samanaikaisesti Kuun liikkeistä Maahan nähden aiheutuvien vetovoimien aiheuttama jaksoittainen merenpinnan vaihtelu. Kuun liikkeillä on ilmiöön ratkaiseva vaikutus.

vuosi /vˈuosɪ/ (n)
annus
  aika, jossa Maa kiertää Auringon (lyh. v. tai SI-järjestelmässä a); tätä seuraava ajanlaskun yksikkö

vuosikymmen /vˈuosɪkˌymmen/ (n)
decennium
  kymmenen vuotta kestävä ajanjakso; erityisesti sellaiset vuosiluvut, jotka ovat viimeistä numeroa lukuun ottamatta samat (esimerkiksi 1960–1969)

vuosisata /vˈuosɪsˌata/ (n)
saeculum
  sadan vuoden jakso, erityisesti sellaiset vuosiluvut, joiden alkuosat (numerot kahta viimeistä lukuun ottamatta) ovat samat

vuosittain /vˈuosɪtːain/ (adv)
quotannīs
  joka vuosi tapahtuva

vuosittainen /vˈuosɪtːˌainen/ (adj)
annuus
  sellainen mikä esiintyy tai tapahtuu joka vuosi

vuosituhat /vˈuosɪtuhat/ (n)
millennium
  ajanjakso, joka kestää tuhat vuotta

vuota /vˈuota/ (n)
corium
  kuolleesta eläimestä nyljetty raakanahka

vuotaa /vˈuotaː/ (v)
fluere
  valua nestettä reiästä
pereo
  välittää salaista tietoa toiselle osapuolelle

vuoto /vˈuoto/ (n)
effluvium
  vuotaminen, kaasun tai nesteen yleensä tarkoitukseton tihkuminen tai valuminen huokosista, raoista tai rei’istä
fuga
  salaiseksi tarkoitetun tiedon päätyminen julkisuuteen

vuotuinen /vˈuotwɪnen/ (adj)
anniversārius
  jokavuotinen, vuosittainen

vyyhti /vˈyːhtɪ/ (n)
mataxa
  lanka, naru, köysi tai kaapeli kiedottuna kehän muotoon

vyö /vˈyø/ (n)
balteus
  vyötäröllä pidettävä vaatekappale, jolla voidaan sitoa esim. housut tai hame pysymään paremmin päällä ja koristeena

vyöhyke /vˈyøhyke/ (n)
plaga
  ominaisuuksien, käyttötarkoituksen, hallinnoinnin tms. mukaan määritelty jotenkin rajallinen alue, seutu, sektori tai pinta

vyötärö /vˈyøtærø/ (n)
vita
  uuma, vartalon kapea kohta lantion yläpuolella vatsan korkeudella

vähentää /vˈæhentæː/ (v)
minuere
  ottaa pois, pienentää määrällisesti
dēdūcō
  tehdä vähennyslaskun merkitty laskutoimitus

vähintään /vˈæhɪntæːn/ (adv)
saltem
  ei vähempää kuin, ainakin (yhtä paljon)

vähämielisyys /vˈæhæmˌielɪsyːs/ (n)
imbecillitas
  (lääketiede, vanhentunut) se, että on vähämielinen

vähän /vˈæhæn/ (adv)
non multus
  (ainoastaan) pienessä määrin tai muutama kappale jotakin
paulum
  jonkin verran, hiukan, niukasti

vähäpuheinen /vˈæhæpuhˌeinen/ (adj)
pācō
  sellainen, joka puhuu vähän

vähäpätöinen /vˈæhæpætˌøinen/ (adj)
pusillus
  merkitykseltään lähes olematon

väijytys /vˈæijytys/ (n)
īnsidiae
  vastapuolen kulkureitille valmisteltu hyökkäys

väite /vˈæite/ (n)
argumentatio
  kielellinen ilmaus, jonka suhteen kysymys totuudesta ja epätotuudesta on tietyin edellytyksin mielekäs

väitellä /vˈæitellæ/ (v)
concitare
  esittää väitteitä ja puolustaa niitä sekä pyrkiä kumoamaan osapuolten väitteitä, kiistellä

väittely /vˈæitːely/ (n)
disputātiō
  keskustelu, jossa esitetään vastakkaisia mielipiteitä

väittää /vˈæitːæː/ (v)
praetentō
  kertoa asia totena; inttää, vakuuttaa

väkevyys /vˈækevyːs/ (n)
potestās
  se, että on väkevä; voima; voimakkuus

väkevä /vˈækevæ/ (adj)
firmus
  pitoisuudeltaan suuri (liuos)

väki /vˈækɪ/ (n)
gēns
  ihmiset tiettynä kollektiivisena kategoriana; ihmisjoukko jonakin yhteisönä, henkilöstönä tms.

väkitukko /vˈækɪtˌukːo/ (adj)
obstinātus
  itsepäinen, omasta tahdostaan ja mielipiteestään tiukasti kiinni pitävä henkilö

väkivalta /vˈækɪvˌalta/ (n)
violentia
  ihmiseen tai ihmisryhmään kohdistuva ruumiillinen tai henkinen vahingoittaminen

väkivaltainen /vˈækɪvˌaltainen/ (n)
violentus
  sellainen, joka käyttää väkivaltaa
  sellainen, jossa käytetään tai johon liittyy väkivaltaa

väkivaltaisuus /vˈækɪvˌaltaisuːs/ (n)
violentia
  se, että jk on väkivaltainen

väli /vˈælɪ/ (n)
inanis
  tila, matka tai aika, mikä erottaa kaksi asiaa toisistaan
differentia
  merkitys, eri vaihtoehtojen vaikutus
intervallum
  (monikossa) kahden henkilön tai muun toimijan suhteet

väliaikainen /vˈælɪˌaikainen/ (adj)
temporālis
  toistaiseksi voimassa oleva, ei pysyvä, tilapäinen

väliliha /vˈælɪlˌiha/ (n)
perineum
  peräaukon ja sukupuolielimen välinen kehonosa

välillinen vero /vˈælɪllɪnen vˈero/ (n)
vectigal
  verokohteen tuotosta muulta kuin tuotonsaajalta kannettava vero poiketen välittömästä verosta

välilyönti /vˈælɪlˌyøntɪ/ (n)
spatium
  sanaväli konekirjoitetussa tekstissä

välimatka /vˈælɪmˌatka/ (n)
distantia
  kahden paikan tai asian välinen etäisyys

välimerkki /vˈælɪmˌerkːɪ/ (n)
nota
  kirjoitusmerkki, jolla teksti jaetaan sanaryhmiin ymmärtämisen helpottamiseksi. V

välimies /vˈælɪmies/ (n)
disceptātor
  riidan ratkaisijana toimiva henkilö

väline /vˈælɪne/ (n)
instrūmentum
  esine tai instrumentti, jolla tehdään jotain

välinpitämätön /vˈælɪmpˌitæmætøn/ (n)
incūriōsus
  sellainen, joka ei osoita kiinnostusta; piittaamaton

välipala /vˈælɪpˌala/ (n)
merenda
  pieni ateria, joka syödään vuorokauden pääasiallisten aterioiden välissä

välipuhe /vˈælɪpˌuhe/ (n)
compectum
  suullinen tai kirjallinen sopimus, joka usein sisältää varauksia

välittyä /vˈælɪtːˌyæ/ (v)
inveniō
  tulla perille

välittäjä /vˈælɪtːˌæjæ/ (n)
mangō
  välimies, henkilö, joka välittää jotakin
agaga
  sovittelija, henkilö, joka välittää jossakin asiassa
mercator
  luonnollinen henkilö tai oikeushenkilö, joka myy tavaraa tai palveluita Euroopan unionin jäsenmaassa tai vie niitä unionin jäsenmaasta toiseen myytäväksi

välittää /vˈælɪtːæː/ (v)
vectō
  toimittaa jonkin välityksellä
amare
  tykätä, pitää; tuntea kiinnostusta tai huolta jostakusta
accuro
  pitää huolta
attingō
  ottaa huomioon; antaa jnk vaikuttaa emotionaalisesti t. fyysisesti itseen
intercedo
  sovitella osapuolten välejä, olla puolestapuhujana, toimia välikätenä, olla yhdyssiteenä

välittömästi /vˈælɪtːømˌæstɪ/ (adv)
actūtum
  ilman ajallista viivettä, heti

välitunti /vˈælɪtˌuntɪ/ (n)
cōnfringō
  koulussa oppituntien välissä oleva tauko

välityspalvelin /vˈælɪtˌyspalvelɪn/ (n)
vicāria
  palvelin, johon opetaan yhteys varsinaisen resurssin lisältävän palvelimen sijaan, ja joka välittää liikenteen oikealle palvelimelle

välitön vero /vˈælɪtøn vˈero/ (n)
vectigal
  suoraan maksettava vero erotuksena välillisestä verosta

väljä /vˈæljæ/ (adj)
laxus
  sellainen, joka ei ole tiukka, jossa on runsaasti liikkumatilaa
aperio
  sellainen, jota äännettäessä kielen selkä on matalalla, jolloin väylä on hyvin avoin

väljähtyä /vˈæljæhtˌyæ/ (v)
plānus
  menettää hiilihapponsa (juomasta)

välttämättä /vˈæltːæmˌætːæ/ (adv)
necessarie
  ehdottomasti, ilman muuta

välttämätön /vˈæltːæmætøn/ (adj)
necesse
  sellainen, joka täytyy tehdä, kohdata tms.

välttävä /vˈæltːævæ/ (adj)
pervius
  riittävä, hyväksyttävä

välähdys /vˈælæhdys/ (n)
coruscare
  välähtäminen

välähtää /vˈælæhtæː/ (v)
fulgēre
  heijastaa tai tuottaa valoa lyhyen aikaa
battuo
  saada äkillinen ajatus

väri /vˈærɪ/ (n)
color
  silmään tulevan näkyvän valon spektrin muotoa jäljittelevä subjektiivinen näköaistimus

värikynä /vˈærɪkˌynæ/ (n)
color
  värillinen puinen kynä

värisaflori /vˈærɪsˌaflorɪ/ (n)
cnecos
  yksivuotinen ruohovartinen mykerökukkainen kasvi, jonka kukista saadaan oranssia väriainetta ja siemenistä terveellisenä pidettyä öljyä

värisevä /vˈærɪsˌevæ/ (adj)
tremebundus
  sellainen, joka värisee tai saattaa väristä

värisyttää /vˈærɪsˌytːæː/ (v)
commoveō
  saattaa värisemään

värjätä /vˈærjætæ/ (v)
tinguō
  muuttaa jonkin väriseksi; kiinnittää väriä johonkin, varsinkin kankaaseen

värttinä /vˈærtːɪnæ/ (n)
fūsus
  langan kehräämisessä käytetty työkalu

värttinäluu /vˈærtːɪnæluː/ (n)
radius
  peukalon puoleinen kahdesta kyynärvarren luusta

värvätä /vˈærvætæ/ (v)
tiro
  hankkia väkeä osalliseksi toimintaan

värväytyä /vˈærvæytˌyæ/ (v)
conscrībō
  liittyä armeijaan

värähteleminen /vˈæræhtˌelemɪnen/ (n)
vibrātiō
  värähtelyjen esiintyminen t. tapahtuminen

värähtely /vˈæræhtˌely/ (n)
vibrātiō
  (fysiikka) poikittaista tai pitkittäistä liikettä tasapainotilan ympärillä

värähtää /vˈæræhtæː/ (v)
tremo
  heilahtaa, tärähtää

väsymys /vˈæsymys/ (n)
lassitūdō
  väsyminen, väsyneisyys, väsyneisyyden tunne

väsynyt /vˈæsynyt/ (adj)
fessus
  levon tai unen tarpeessa oleva; uupunut

väsyttävä /vˈæsytːˌævæ/ (adj)
molestus
  sellainen, joka väsyttää

väsyttää /vˈæsytːæː/ (v)
fatīgō
  saada jonkun henkiset tai ruumiilliset voimat loppumaan, saada väsymään

väsyä /vˈæsyæ/ (v)
dēfessus
  menettää henkisiä t. ruumiillisia voimiansa, uupua
fatīgātiō
  säröytyä ja heikentyä toistuvien jännitystilan muutosten seurauksena

vävy /vˈævy/ (n)
gener
  oman lapsen aviomies

väylä /vˈæylæ/ (n)
laophŏrum
  tiedonsiirtoyhteys, johon voi liittyä useita laitteita

vääntää /vˈæːntæː/ (v)
curvāmen
  taivuttaa mutkalle
inquīrō
  kangeta, kammeta

väärentäjä /vˈæːrentˌæjæ/ (n)
falsārius
  henkilö joka väärentää; väärennöksen tekijä

väärentää /vˈæːrentæː/ (v)
ēmentior
  tehdä väärennös

väärin /vˈæːrɪn/ (adv)
erroneus
  tarkoituksen vastaisesti, epäasianmukaisesti, väärällä tavalla

väärinkäyttö /vˈæːrɪŋkˌæytːø/ (n)
abūsiō
  päihdyttävän lääkeaineen, pesuaineen, kaasusäiliön tms. käyttö päihdeaineena

vääryys /vˈæːryːs/ (n)
iniūria
  epäoikeudenmukainen asia

väärä /vˈæːræ/ (adj)
arcuātus
  sellainen, joka poikkeaa suorasta eli on esimerkiksi mutkalla
erroneus
  ei tarkoitettu, haluttu, toivottu, valittu
  eettisesti tuomittava
perperus
  paikkansapitämätön, epätosi

warrantti /vˈarrantːɪ/ (n)
praemandāta
  option kaltainen johdannainen

wieniläinen /vˈienɪlˌæinen/ (adj)
Vindoboniennse
  Wienistä peräisin oleva

wiki /vˈikɪ/ (n)
vici
  sisällöltään yleisön muokattavissa oleva Internet-sivusto

ydin /ˈydɪn/ (n)
core
  esineen sisin tai keskeisin osa; asian keskeisin sisältö
  atomiydin

ydinpommi /ˈydɪmpˌommɪ/ (n)
bomba atomica
  pommi, jossa käytetään ydinreaktiota räjähdyksen aiheuttavana voimana

ydinvoimalaitos /ˈydɪnvˌoimalˌaitos/ (n)
electrificina nuclearis
  ydinvoimala; energiaa ydinreaktioilla tuottava voimalaitos

yhdenmukainen /ˈyhdenmukˌainen/ (adj)
uniformis
  samanlainen kuin jokin toinen tai jotkut toiset

yhdennäköisyys /ˈyhdennækˌøisyːs/ (n)
effigiēs
  se, että on yhdennäköinen

yhdessä /ˈyhdessæ/ (adv)
idipsum
  samassa paikassa, seurassa tai ponnistuksessa

yhdiste /ˈyhdɪste/ (n)
adunatio
  unioni, joukko-oppiin liittyvä käsite. Joukkojen A ja B yhdisteeseen kuuluvat ne alkiot, jotka sisältyvät jompaankumpaan tai molempiin joukoista A ja B.

yhdistelmä /ˈyhdɪstˌelmæ/ (n)
combinatio
  kahden tai useamman asian yhteen pantu kokonaisuus

yhdistys /ˈyhdɪstys/ (n)
consortium
  useiden luonnollisten henkilöiden yhteenliittymä, hallinnollinen organisaatio, joka perustuu näiden henkilöiden keskinäiseen sopimukseen ja sopimuksen perusteella laadittuihin sääntöihin

yhdistää /ˈyhdɪstæː/ (v)
cōpulō
  liittää yhteen, tehdä yhdeksi kokonaisuudeksi
  laittaa yhteyteen, antaa yhteys
copulare
  pitää mielessään loogisessa suhteessa jhk

yhdyntä /ˈyhdyntæ/ (n)
coitus
  tapahtuma, jossa penis työnnetään emättimeen tai anukseen ja jossa sitä liikutellaan edestakaisin

yhdyssana /ˈyhdyssˌana/ (n)
compositio
  kahden tai useamman sanan (yhdysosan) muodostama sanakokonaisuus, joka muodostetaan liittämällä osat toisiinsa käyttäen tarvittaessa yhdysviivaa; rakenteena kiinteämpi kuin sanaliitto

yhdysvaltalainen /ˈyhdysvˌaltalˌainen/ (n)
Americanus
  Yhdysvalloissa asuva, Yhdysvaltain kansalainen

yhteenlasku /ˈyhteːnlˌasku/ (n)
additio
  aritmeettinen laskutoimitus, jossa kaksi lukua yhdistetään kolmanneksi luvuksi niin, että ensimmäisen luvun arvo kasvaa toisen luvun verran

yhteensä /ˈyhteːnsæ/ (adv)
idipsum
  osatekijät summattuna

yhteenveto /ˈyhteːnvˌeto/ (n)
breviārium
  lyhyt, tiivistetty kuvaus jostakin laajasta tekstistä, tapahtumasta tms.

yhteinen /ˈyhteinen/ (adj)
communis, vulgaris
  sellainen, joka on useamman kuin yhden oma tai usealle kuuluva; yhteisomistuksinen; useamman kuin yhden käytössä tai hallussa oleva

yhteiskunta /ˈyhteiskˌunta/ (n)
commune
  tietyllä maantieteellisellä alueella asuvien ja vuorovaikutuksessa olevien ihmisten muodostaman yhteisö; myös erilaiset instituutiot, poliittiset käytännöt tai valtarakenteet, infrastruktuuri ja kulttuuri ovat osa yhteiskuntaa

yhteiskuntasopimus /ˈyhteiskˌuntasˌopɪmus/ (n)
contractus socialis
  yleinen eettinen julkisen moraalin yhteiskuntafilosofinen perustelu, jonka mukaan luonnontilassa olevat ihmiset solmivat keskenään sopimuksen, jolla he perustavat valtion

yhteismaa /ˈyhteismaː/ (n)
communis
  yhteisesti hallittu alue

yhteistyö /ˈyhteistyø/ (n)
cooperatio
  työn tekeminen jonkun muun kanssa

yhteisvaluutta /ˈyhteisvalˌuːtːa/ (n)
caelebs
  valuutta, joka on useamman valtion käytössä ja jota yksittäinen maa ei voi devalvoida

yhteisvaluutta-alue /ˈyhteisvalˌuːtːaˈalue/ (n)
caelebs
  tiettyä yhteisvaluuttaa käyttävien valtioiden muodostama alue

yhteisö /ˈyhteisø/ (n)
communitas
  yhteisten etujen tai päämäärien perusteella yhteen luettu ihmisryhmä tai muu joukko

yhtenäinen /ˈyhtenˌæinen/ (adj)
cōnexus
  ehyt, koossa pysyvä

yhtenäisyys /ˈyhtenˌæisyːs/ (n)
ūnitās
  se, että on yhtenäinen

yhteys /ˈyhteys/ (n)
nexus
  eri tahojen liittyminen toisiinsa tai niitä yhdistävien tekijöiden olemassaolo
  tilanne, hetki, konteksti
  osapuolten mahdollisuus viestiä eli kommunikoida keskenään

yhteyttäminen /ˈyhteytːˌæmɪnen/ (n)
photosynthesis
  fotosynteesi; biokemiallinen prosessi, jossa kasvisolut tuottavat hiilidioksidista ja vedestä auringon säteilyenergian avulla glukoosia kasvin ravinnoksi

yhteytys /ˈyhteytys/ (n)
photosynthesis
  yhteyttämisen tapahtuma

yhtiö /ˈyhtɪø/ (n)
societas
  yhden tai useamman henkilön taloudellisen edun hankkimiseksi muodostama toiminimellä varustettu yhteenliittymä

yhtye /ˈyhtye/ (n)
catena
  musiikkia esittävä yhtymä, laulu t. instrumentaaliryhmä

yhtyä /ˈyhtyæ/ (v)
cōpulō
  tulla yhdeksi
coniungō
  kohdata, tulla yhteen
  liittyä johonkin

yhtä /ˈyhtæ/ (adv)
tam
  keskenään vastaavasti, saman määrän verran

yhtä aikaa /ˈyhtæ ˈaikaː/ (adv)
simul
  samalla hetkellä, samaan aikaan

yhtäkkinen /ˈyhtækːɪnen/ (adj)
repentinus
  sellainen, joka tapahtuu, tulee tai muodostuu tms. yhtäkkiä, äkillinen

yhtäkkiä /ˈyhtækːˌiæ/ (adv)
repente
  aivan äkisti, aivan odottamatta, silmänräpäyksessä, vailla varoitusta, äkillisesti

yhtälö /ˈyhtælø/ (n)
aequatio
  kahden matemaattisen lausekkeen väitetty yhtäsuuruus, joka voi olla joko tosi tai epätosi. Merkitään yleensä kirjoittamalla lausekkeet yhtäsuuruusmerkin molemmin puolin. Usein yhtälö sisältää tuntemattomia muuttujia, jotka halutaan ratkaista.

yhä /ˈyhæ/ (adv)
adhuc
  vielä tälläkin hetkellä, edelleen

ykkönen /ˈykːønen/ (n)
alter
  yhden numero, numero 1; numerolla yksi merkitty tai järjestetty

yksiavioisuus /ˈyksɪˌavɪˌoisuːs/ (n)
monogamia
  se, että on yksiavioinen; monogamia

yksijumalaisuus /ˈyksɪjˌumalˌaisuːs/ (n)
monotheïsmus
  usko yhteen jumalaan

yksikkö /ˈyksɪkːø/ (n)
singularis
  singulaari, kieliopillinen luku, jota käytetään yhteen olioon viitatessa

yksilö /ˈyksɪlø/ (n)
indīviduum
  populaatioon tai lajiin kuuluva sen yksittäinen us. muista suhteellisesti riippumaton edustaja, yksittäinen organismi
  yksittäinen henkilö

yksilöllinen /ˈyksɪlˌøllɪnen/ (adj)
proprius
  yksilöä koskeva; yksilölle ominainen, yksilökohtainen

yksilöolio /ˈyksɪlˌøolˌio/ (n)
proprius
  yleiskäsitteen yksittäinen ilmentymä

yksin /ˈyksɪn/ (adv)
solus
  ilman kenenkään muun seuraa
  vain, yksinomaan
sponte
  ilman apua, yksinään

yksinkertainen /ˈyksɪŋkˌertainen/ (adj)
simplex
  sellainen, joka ei ole moninkertainen

yksinkertaisesti /ˈyksɪŋkˌertaisˌestɪ/ (adv)
modo
  yksinkertaisella tavalla

yksinkertaistaa /ˈyksɪŋkˌertaistaː/ (v)
simplificor
  tehdä yksinkertaiseksi tai yksinkertaisemmaksi

yksinkertaistua /ˈyksɪŋkˌertaistˌua/ (v)
simplificor
  tulla yksinkertaisemmaksi

yksinoikeus /ˈyksɪnˌoikeus/ (n)
jus exclusivum
  se, että vain yhdellä on oikeus käyttää jotakin, eikä muilla ole tapauksessa vastaavaa oikeutta

yksinvaltias /ˈyksɪnvˌaltɪas/ (n)
tyrannus
  hallitsija, joka päättää käytännössä yksin maansa asioista

yksinäinen /ˈyksɪnˌæinen/ (adj)
solitarius
  yksin oleva, vailla seuraa

yksinäisyys /ˈyksɪnˌæisyːs/ (n)
solitudo
  yksin olemisen kokemus

yksisarvinen /ˈyksɪsˌarvɪnen/ (n)
monoceros
  kuvitteellinen hevonen, jolla on yksi sarvi päälaellaan

yksisilmäinen /ˈyksɪsˌilmæinen/ (adj)
luscus
  sellainen eläin tai ihminen, jolla on vain yksi (toimiva) silmä

yksittäinen /ˈyksɪtːˌæinen/ (adj)
singulus
  ainoa lajiaan, erillinen, hajanainen, haja-
sēcrētus
  sellainen, joka ilmenee harvakseltaan, sporadinen, hajanainen

yksityinen /ˈyksɪtˌyinen/ (adj)
prīvātus
  yhden- tai kahdenkeskinen; läheisten keskinen, ei julkiseksi tarkoitettu

yksityisesti /ˈyksɪtˌyisestɪ/ (adv)
prīvātim
  siten, että on yksityinen, yksityisellä tavalla

yksityiskohta /ˈyksɪtˌyiskohta/ (n)
singula
  yksittäinen seikka tai osa, tarkasti tarkasteltuna havaittava asia, tyypillisesti pieni

yksivaimoisuus /ˈyksɪvˌaimoisuːs/ (n)
monogamia
  se, että on yksivaimoinen

yksivuotinen /ˈyksɪvˌuotɪnen/ (adj)
anniversārius
  sellainen, joka itää, kukkii, siementää ja kuolee yhden vuoden aikana

yleensä /ˈyleːnsæ/ (adv)
communiter
  tavallisesti, useimmiten; yleisesti

yleinen /ˈyleinen/ (adj)
catholicus
  tavallinen; usein käytettävä, usein ilmenevä, toistuva
ūniversālis
  yleistynyt, laajalle levinnyt, yleisesti esiintyvä, vallitseva
  kaikkia koskeva

yleisesti /ˈyleisˌestɪ/ (adv)
generatim, in commune
  siten, että voidaan yleistää; yleisellä tavalla

yleiskustannus /ˈyleiskˌustannus/ (n)
insuper
  välillinen, useimmiten kiinteä kustannus, jota ei voida kohdistaa suoraan tuotteelle

yleismaailmallinen /ˈyleismˌaːɪlmˌallɪnen/ (adj)
mundanus
  koko maailmassa ilmenevä; koko maailmaan liittyvä; universaali; maailmanlaajuinen; globaali

yleistynyt pälvikalju /ˈyleistynyt pˈælvɪkˌalju/ (n)
Alopecia universalis
  pälvikaljun vakavin esiintymismuoto, jossa hiukset ja muu karvoitus puuttuvat koko kehosta

yleisurheilija /ˈyleisˌurheilˌija/ (n)
āthlēta
  urheilija, joka harrastaa yleisurheilua

yleisyys /ˈyleisyːs/ (n)
frequentia
  se, että on yleinen; se, miten yleinen jokin on

yleisö /ˈyleisø/ (n)
publicum
  ihmiset, jotka katsovat jotakin tapahtumaa

ylellinen /ˈylellɪnen/ (adj)
lautus
  tavallisen elintason ylittävä, ylenpalttisen loistelias

ylentää /ˈylentæː/ (v)
animo
  siirtää arvoasteikossa ylöspäin; esim. sotilasarvoissa tai muissa tittelijärjestelmissä
allevo
  tehdä nuotti (puolisävelaskelta) korkeammaksi

ylettää /ˈyletːæː/ (v)
adipisci
  olla riittävän pitkä(raajainen) johonkin; yltää, ylettyä

ylettömästi /ˈyletːømˌæstɪ/ (adv)
excessive
  todella paljon, jopa kohtuuttoman paljon

ylhäinen /ˈylhæinen/ (adj)
nōbilis
  yhteiskunnallisen hierarkian yläpäähän kuuluva; jalosukuinen, aristokraattinen

ylhäisyys /ˈylhæisyːs/ (n)
altitudo
  ylhäisessä asemassa oleva henkilö

ylhäisö /ˈylhæisø/ (n)
ingenuitas
  yhteiskunnallisen hierarkian yläpään muodostava väestö

yli-inhimillinen /ˈylɪˈinhɪmˌillɪnen/ (adj)
divinus
  inhimillisyyden ylittävä; ihmisen kyvyt ylittävä

ylihuominen /ˈylɪhˌuomɪnen/ (n)
perendie
  puhumishetkellä seuraavan päivän jälkeinen päivä

yliluonnollinen /ˈylɪlˌuonnollɪnen/ (adj)
divinus
  luonnonlaeista riippumaton

ylimielinen /ˈylɪmˌielɪnen/ (adj)
superbus
  omasta ylemmyydestään varma, muihin väheksyen suhtautuva

ylimielisesti /ˈylɪmˌielɪsˌestɪ/ (adv)
contemptim
  ylimielisellä tavalla, ylimielisyyttä osoittaen tai ilmentäen

ylimielisyys /ˈylɪmˌielɪsyːs/ (n)
arrogantia
  se, että on ylimielinen, väheksyvä asenne

ylimääräinen /ˈylɪmˌæːræinen/ (adj)
eiectamenta
  sellainen, jota ei tarvita, sellainen joka ylittää tarvittavan tai vaadittavan lukumäärän
eximus
  sellainen, joka ei sisälly aikaisempaan suunnitelmaan; ennakoimaton; lisä-

yliopisto /ˈylɪopˌisto/ (n)
universitas, studium generale
  korkeinta tieteellistä opetusta antava ja tieteellistä perustutkimusta tekevä opetus- ja tutkimuslaitos; korkeinta tieteellistä opetusta antava korkeakoulu

yliopistolaitos /ˈylɪopˌistolˌaitos/ (n)
studium generale
  maantieteellisesti rajatut yliopistot kokonaisuutena, tietyn maan yliopistot, viittaa instituutioon

ylioppilas /ˈylɪˌopːɪlas/ (n)
admittere
  lukion oppimäärän suorittanut henkilö, joka on lisäksi suorittanut lukion loppukokeen eli ylioppilastutkinnon

yliote /ˈylɪˌote/ (n)
quaestus
  hallitseva asema, erityisesti jossakin kamppailussa

ylistää /ˈylɪstæː/ (v)
celebrō
  kunnioittaa, kehua, kiittää, erityisesti Jumalaa

ylittää /ˈylɪtːæː/ (v)
trānseō
  mennä yli(tse)
praecellō
  saada aikaan enemmän kuin mitä odotetaan
supero
  vallita jonkin (rajojen) kummallakin puolella, olla yleinen tai universaali

ylivoima /ˈylɪvˌoima/ (n)
superioritas
  se, että on murskaavasti enemmän voimaa kuin vastustajalla

yllistää /ˈyllɪstæː/ (v)
extendo
  kurkottaa, ylettyä

yllyke /ˈyllyke/ (n)
calcar
  jokin jonka on tarkoitus yllyttää, kiihottaa, kannustaa johonkin

yllyttäjä /ˈyllytːˌæjæ/ (n)
impulsor
  henkilö, joka yllyttää

yllyttää /ˈyllytːæː/ (v)
instigō
  houkutella jotakuta toista tekemään jokin teko, esimerkiksi rikos

yllä /ˈyllæ/ (adv)
insuper
  ilmaisee jonkin sijaintia suunnassa, josta kappaleen ajatellaan putoavan jos se päästettäisiin vapaaksi

ylläpito /ˈyllæpˌito/ (n)
tuitiō
  jonkin järjestelmän oikean toiminnan varmistaminen ja järjestelmästä huolehtiminen
administrātiō
  organisaatio, joka huolehtii jonkin järjestelmän toiminnasta

ylläpitäjä /ˈyllæpˌitæjæ/ (n)
administrator
  Internet-sivujen ja keskustelufoorumeiden ym. ylläpitoon osallistuva henkilö

yllättäen /ˈyllætːæen/ (adv)
inexspectate
  yllättävästi, arvaamattomasti, odottamattomasti

yllättää /ˈyllætːæː/ (v)
decipio
  aiheuttaa odottamattomalla teolla tai ilmestymisellä hämmennystä jollekulle

yllätyksellinen /ˈyllætˌyksellɪnen/ (adj)
necopīnātus
  odottamaton

yllätys /ˈyllætys/ (n)
inopīnātum
  ilman ennakkovaroitusta tapahtuva asia

ylpeily /ˈylpeily/ (n)
iactantia
  ylpeileminen

ylpeys /ˈylpeys/ (n)
superbia
  se, että on ylpeä

ylpeä /ˈylpeæ/ (adj)
altus
  joka pitää tekemiään asioita, itseään tai itseensä liittyviä asioita hyvinä; sanalla on usein negatiivinen kaiku ja sillä voidaan tarkoittaa henkilöä, joka pitää itseään muita parempana

yltäkylläinen /ˈyltækˌyllæinen/ (adj)
abundans
  liiankin runsas, ylen määrin kylläinen

yltäkylläisyys /ˈyltækˌyllæisyːs/ (n)
abundantia
  se, että on yltäkylläinen tai yltäkylläistä; materiaalinen runsaus

ylväs /ˈylvæs/ (adj)
pulchrum
  hohdokas, jalo

yläjuoksu /ˈylæjˌuoksu/ (n)
flūmine adversō
  joen alkuosa, joen alkua lähimpänä oleva osa

yläleuanluu /ˈylælˌeuanluː/ (n)
ossa maxillaria superiora
  toinen kahdesta kallonosasta, jotka muodostavat yläleuan

yläosa /ˈylæˌosa/ (n)
summus
  minkä tahansa ylin tai ylempi osa
  asun yläosa vastakohtana sen alaosalle
corona
  (jalokivet) hiotun jalokiven alaosan ja uuman yläpuolinen osa, kruunu

yläpohja /ˈylæpˌohja/ (n)
tēctum
  rakennuksen ylimmän kerroksen yläpuolisen rakenteen muodostama rakennusosa, johon ullakottoman rakennuksen vesikaton tukirakenteet ja eristeet voidaan laskea kuuluvaksi

yläpuolella /ˈylæpˌuolella/ (adv)
super
  yllä; yläpuolen suunnassa

ylävirta /ˈylævˌirta/ (n)
flūmine adversō
  kosken se puoli, josta vesi virtaa alavirtaan

ylävirtaan /ˈylævˌirtaːn/ (adv)
flūmine adversō
  ylävirran suuntaan

ylös /ˈyløs/ (adv)
super
  korkeammalle

ylösalainen /ˈyløsalˌainen/ (adj)
inversus
  ylösalaisin oleva

ylösalaisin /ˈyløsalˌaisɪn/ (adv)
inversus
  väärinpäin ylä-ala-suunnassa eli siten, että yläpuoli on alaspäin

ylösnousemus /ˈyløsnˌousemus/ (n)
resurrectio
  kristillinen dogmi Jeesuksen heräämisestä henkiin kuoleman jälkeen

ymmärrys /ˈymmærrys/ (n)
capiens
  se, että hahmottaa jonkin kokonaisuuden ja ymmärtää sen sisältämiä vuorovaikutussuhteita ja mahdollisia sekä todennäköisiä tapahtumia

ymmärtämys /ˈymmærtæmys/ (n)
capiens
  kyky ymmärtää

ymmärtäväinen /ˈymmærtævˌæinen/ (adj)
capiens
  sellainen, joka ymmärtää, jolla on ymmärrystä

ymmärtää /ˈymmærtæː/ (v)
intellego, intellegere
  tajuta tai käsittää jokin teksti, puhe tai argumentti

ympyrä /ˈympyræ/ (n)
circulus, circus
  ympyräviiva, yhtenäinen viiva, joka kiertää keskipisteen ympäri ja on koko matkaltansa yhtä kaukana keskipisteestä; niiden pisteiden ura, jotka ovat yhtä etäällä ympyrän keskipisteestä

ympyröidä /ˈympyrˌøidæ/ (v)
circulum
  piirtää ympyrä jonkin ympärille

ympäri /ˈympærɪ/ (adv)
circa
  kierto- tai pyörimisliikkeestä (merkityksessä ympärillä)

ympärileikkaus /ˈympærɪlˌeikːaus/ (n)
circumcisio
  fimoosin tai uskonnollisen syyn vuoksi tehty miehen esinahan poisto tai lyhennys

ympäristö /ˈympærˌistø/ (n)
circumiectum
  itsen ulkopuolinen tila
  ekosysteemin luonnollinen, koskematon luonto

ympäröidä /ˈympærˌøidæ/ (v)
cingō
  asettua jkn/jnk ympärille
  olla jkn/jnk ympärillä, piirittää jkta/jtak

yrittäjä /ˈyrɪtːˌæjæ/ (n)
redemptor
  taloudellista riskiä sisältävän liiketoiminnan harjoittaja, yrityksen omistaja

yrittää /ˈyrɪtːæː/ (v)
aggredior
  pyrkiä tavoitteeseen; koettaa tehdä

yritys /ˈyrɪtys/ (n)
conatus
  toimenpiteet jonkin päämäärän tai tuloksen saavuttamiseksi, kokeilu, joka ei välttämättä onnistu
coetus
  liikeyritys; yhden tai useamman henkilön yhdessä harjoittamaa taloudellista toimintaa, jolla tähdätään kannattavaan tulokseen

yritystoiminta /ˈyrɪtˌystoimˌinta/ (n)
negōtium
  yrityksen johtaminen erinäisten lakien mukaisesti jotain yhtiömuotoa käyttäen

yrjö /ˈyrjø/ (n)
vomitus
  oksennus

yrjönaikainen /ˈyrjønˌaikainen/ (adj)
Hibēricus
  Yhdistyneiden kuningaskuntien kuninkaiden Yrjö I–Yrjö IV:n valtakausien (1714-1837) aikainen

yrtti /ˈyrtːɪ/ (n)
herba
  ruohomainen maustevihannes

yskä /ˈyskæ/ (n)
tussis
  sairaustila, us. jonkin hengitysteiden sairauden oire, jossa yskänrefleksi saa aikaan voimakkaa ja äänekkään ilmapurkauksen keuhkoista

ystävyys /ˈystævyːs/ (n)
amicitia
  ystävysten välillä vallitseva emotionaalinen suhde

ystävä /ˈystævæ/ (n)
amicus
  hyvä kaveri

ystävällinen /ˈystævˌællɪnen/ (adj)
amīcus
  sellainen, joka on suopea, hyväntahtoinen; ystävän kaltainen

ystävätär /ˈystævætær/ (n)
amica
  naisystävä, naispuolinen ystävä

ytterbium /ˈytːerbium/ (n)
ytterbium
  eräs alkuaine

yttrium /ˈytːrium/ (n)
yttrium
  eräs alkuaine

yö /ˈyø/ (n)
nox
  vuorokaudenaika illan ja aamun välissä

yöastia /ˈyøastˌia/ (n)
matula
  ennen sisävessoja yleinen ulostamisastia öistä tarpeentekoa varten, tavallisesti potta tai kannellinen sanko

yököttävä /ˈyøkøtːˌævæ/ (adj)
foedus
  inhottava, ällöttävä

yöllä /ˈyøllæ/ (adv)
noctū
  öiseen aikaan; illan ja aamun välillä

yösija /ˈyøsɪja/ (n)
accommodātiō
  paikka, jossa viettää yö

zeniitti /tsˈenɪːtːɪ/ (n)
cenit
  taivaanpallon näennäisesti korkein piste, taivaanlaki

zeppeliini /tsˈepːelˌiːnɪ/ (n)
aëronavis
  erääntyyppinen jäykkärunkoinen ilmalaiva

zirkonium /tsˈirkonium/ (n)
zirconium
  metallinen alkuaine, kemiallinen merkki Zr

Öölanti /ˈøːlantɪ/ (pn)
Olandia
  Itämeressä sijaiteva Ruotsin toiseksi suurin saari.

äes /ˈæes/ (n)
hirpex
  maanpinnan muokkaamiseen ja rikkaruohojen torjuntaan käytettävä maatalouskone

äheltää /ˈæheltæː/ (v)
afflare
  äännellä raskaasti hengittäen jatkuvan ponnistuksen alaisena; ähistä, ähkiä

äidillinen /ˈæidɪllɪnen/ (adj)
materna
  äidille ominainen, mielenlaadultaan ja suhtautumiseltaan äidin kaltainen

äidinisä /ˈæidɪnˌisæ/ (n)
avus maternus
  isoisä äidin puolelta, äidin isä

äidinkieli /ˈæidɪŋkˌielɪ/ (n)
lingua materna
  kieli, jonka lapsi omaksuu ensimmäisenä, tavallisesti vanhemmiltaan kotipiirissään ja useimmiten äidiltään

äidinäiti /ˈæidɪnˌæitɪ/ (n)
avia maternis
  isoäiti äidin puolelta, äidin äiti

äijä /ˈæijæ/ (n)
senex
  vanha mies, ukko

äiti /ˈæitɪ/ (n)
mater, genetrix
  lapsensa synnyttänyt nainen, biologinen äiti
mater
  lapsen naispuolinen kasvattaja perheessä, usein biologinen äiti, myös äitipuoli tai otto-äiti
  katolinen naispuolinen nunnaluostarin johtaja

äitipuoli /ˈæitɪpˌuolɪ/ (n)
noverca
  isän uusi vaimo, joka ei ole lapsen biologinen tai adoptoinut äiti

äitiyspakkaus /ˈæitiyspˌakːaus/ (n)
bōx
  Kelan äitiysavustuksena raskaana olevalle naiselle myöntämä pakkaus, joka sisältää lasten vaatteita sekä muita tarpeellisia tavaroita kuten pyyheliinan, vuodevaatteet, peitteen, makuupussin ja hoitotarvikkeita

äkillinen /ˈækɪllɪnen/ (adj)
abruptus
  sellainen, joka ilmaantuu tai tapahtuu nopeasti ja yleensä yllättäen; yhtäkkinen.

äkkijyrkkä /ˈækːɪjˌyrkːæ/ (adj)
abruptus
  hyvin jyrkkä, äkillinen korkeusero

äkkipysähdys /ˈækːɪpysˌæhdys/ (n)
absisto
  pysähdys, joka tapahtuu äkisti eli hyvin nopeasti

äkkiä /ˈækːɪæ/ (adv)
repente
  nopeasti, usein ennakoimattomasti tai yllättäen

äksiisi /ˈæksɪːsɪ/ (n)
terebra
  varsinkin armeijassa, toiminnan järjestelmällinen harjoittelu toistamalla jatkuvasti samoja suorituksia

äly /ˈæly/ (n)
intellectus
  kyky ajatella ja selvittää asioiden ja tapahtumien riippuvuussuhteita ja sisäisiä yhteyksiä

älykkyys /ˈælykːyːs/ (n)
ingenium
  yleinen kognitiivinen kyky, joka sisältää eri osa-alueita, kuten muiden muassa oppimiskyky ja ongelmanratkaisukyky

älykäs /ˈælykæs/ (adj)
intelligens
  sellainen, joka osoittaa älykkyyttä

älyllinen /ˈælyllɪnen/ (adj)
intelligens
  älykäs, jolla on älyä, joka osoittaa älykkyyttä

älyllisyys /ˈælyllɪsyːs/ (n)
ingenium
  se, että on älyllinen

älytä /ˈælytæ/ (v)
reperio
  äkätä, tajuta, hoksata.

älytön /ˈælytøn/ (adj)
fatuus
  ilman älyä, ei älykäs (ihmisestä tai olennosta)

älähdys /ˈælæhdys/ (n)
ganniō
  älähtäminen

älähtää /ˈælæhtæː/ (v)
ganniō
  ulvahtaa

ämmä /ˈæmmæ/ (n)
fascinans
  vanha nainen

ämpäri /ˈæmpærɪ/ (n)
situla
  sanko; sylinterin muotoinen, vesitiivis ja yleensä isohko astia, jossa on sanka kantamista varten

änkyttää /ˈæŋkytːæː/ (v)
balbutio
  puhua toistaen tavuja tai sanan osia tarpeettomasti

änkytys /ˈæŋkytys/ (n)
balbutiō
  katkeileva ja/tai äänteitä toistava puhe

äpärä /ˈæpæræ/ (n)
hibrida
  avioliiton ulkopuolella syntynyt lapsi; avioton lapsi

ärjyntä /ˈærjyntæ/ (n)
rudor
  ärjyminen

ärjähdys /ˈærjæhdys/ (n)
rudor
  ärjähtäminen

ärsyttävä /ˈærsytːˌævæ/ (adj)
molestus
  aistien välityksellä provosoiva, reagointia aiheuttava. Negatiivista psyykkistä reagointia psyykkisen tai fyysisen provosoinnin avulla aiheuttava.

ärsyttää /ˈærsytːæː/ (v)
vexō
  aiheuttaa ärtyminen tai tuottaa ärsyke; stimuloida

ärähtää /ˈæræhtæː/ (v)
ganniō
  (momentaaninen) äristä; esittää lyhyt kiukkuinen vastalause

äskettäin /ˈæsketːæin/ (adv)
nūper
  jokin aika sitten, hiljattain, vähän aikaisemmin

ässä /ˈæssæ/ (n)
as
  korttipakan ensimmäinen kortti, ykkönen eli ässä. Ässän arvo määritellään korttipeleissä usein joko suurimmaksi tai pienimmäksi kortiksi, 1 tai 14.
cūdō
  läpisyöttö

äveriäisyys /ˈæverɪˌæisyːs/ (n)
divitiae
  se, että on äveriäs

äyriäinen /ˈæyrɪˌæinen/ (n)
crustata
  (eläintiede) niveljalkaisten pääjaksoon kuuluvia (Alajakso ) kiduksilla hengittäviä eläimiä

äyskäröidä /ˈæyskærˌøidæ/ (v)
vadimōnium
  poistaa vettä veneestä sopivalla astialla

äänekäs /ˈæːnekæs/ (adj)
sonāx
  sellainen, joka aiheuttaa tai josta aiheutuu voimakasta ääntä, tai hälyä, kovaääninen

äänenkannattaja /ˈæːneŋkˌannatːˌaja/ (n)
organum
  puolueen tai yhdistyksen asiaa ajava lehti

äänenvoimakkuus /ˈæːnenvˌoimakːuːs/ (n)
tomus
  äänen ihmisen korvaan aiheuttaman kuuloaistimuksen voimakkuus, se miten lujaa soi

äänestys /ˈæːnestys/ (n)
suffrāgium
  äänestämisen toteutus, tapahtuma jossa mitataan eri vaihtoehtojen tai henkilöiden kannatus, ja jossa äänestäjät ilmaisevat kantansa ja eniten kannatusta saanut henkilö tai ehdotus valitaan

äänestäjä /ˈæːnestˌæjæ/ (n)
suffrāgātor
  henkilö joka käyttää äänensä äänestyksessä

äänestää /ˈæːnestæː/ (v)
suffrāgō
  ilmaista kannattavansa jotakuta tai jotakin antamalla äänensä äänestyksessä tai vaalissa
  ratkaista jokin äänestyksellä

äänettömästi /ˈæːnetːømˌæstɪ/ (adv)
silenter
  ilman että ääntä kuuluu; ilman ääntä

äänetön /ˈæːnetøn/ (adj)
infans
  sellainen, josta ei lähde ääntä, täysin hiljainen

ääni /ˈæːnɪ/ (n)
vox, sonus
  ilman tai muun väliaineen välityksellä kulkeva värähtely, jonka ihminen kuulee
vox
  äänestyksessä ilmaistu kanta

äänikerta /ˈæːnɪkˌerta/ (n)
acta
  erityisesti uruissa koko äänialan kattava saman sointivärinen pillistö; eräissä muissa soittimissa vastaavia eriäänisiä äänialoja

äänilevy /ˈæːnɪlˌevy/ (n)
discus
  mekaaniseen äänen tallentamiseen käytetty kiekko, jonka pinnalle ääni-informaatio on kaiverrettu yhtenäiselle spiraalin muotoiselle uralle, josta informaatio luetaan levyn pyöriessä neulan poikittaisena liikkeenä

äänitorvi /ˈæːnɪtˌorvɪ/ (n)
cornu
  kulkuneuvon äänimerkkilaite

äänittäjä /ˈæːnɪtːˌæjæ/ (n)
tibia recta
  henkilö, joka äänittää (työkseen)

äänne /ˈæːnne/ (n)
accentus
  puhutun kielen pienin kvalitatiivinen rakenneosa

äännellä /ˈæːnnellæ/ (v)
effor
  muodostaa suullaan ääniä tai äänteitä, pitää ääntä.

äännähdys /ˈæːnnæhdys/ (n)
eloquium
  äännähtäminen

ääntely /ˈæːntely/ (n)
eloquium
  eläimen oraalisesti tuottamat äänet

ääntäminen /ˈæːntæmɪnen/ (n)
prōnuntiātiō
  ääntämys, yksilön tai kieliyhteisön tapa ääntää jotakin kieltä

ääntö /ˈæːntø/ (n)
eloquium
  puheäänen synnyttäminen ääntöelinten avulla

ääressä /ˈæːressæ/ (adv)
ad
  aivan vieressä, aivan lähellä

äärettömyys /ˈæːretːømyːs/ (n)
infīnitās
  se, että on ääretön

ääretön /ˈæːretøn/ (adj)
infīnītus
  jonka lukuarvoa tai alkioiden määrää ei voi ilmaista luvulla; jonka mahtavuus on sama kuin luonnollisten lukujen joukolla tai suurempi

äärimmäinen /ˈæːrɪmmˌæinen/ (adj)
extrēmus
  mahdollisuuksien rajalla oleva; reunimmaisena oleva; kauimpana tai uloimpana oleva, kaukaisin; viho viimeinen; äärirajalla oleva, radikaalinen.

äärimmäisyys /ˈæːrɪmmˌæisyːs/ (n)
extremitās
  se, että on äärimmäinen

ääripää /ˈæːrɪpæː/ (n)
extrēmus
  jonkin ilmiön äärimmäisyys suhteessa vastakohtaansa

ääriviiva /ˈæːrɪvˌiːva/ (n)
adumbrātiō
  kohteen rajaava viiva, kun sitä katsotaan jostakin suunnasta

öinen /ˈøinen/ (adj)
nocturnus
  yöllinen, yöllä tapahtuva

öisin /ˈøisɪn/ (adv)
noctū
  toistuvasti yön aikana

öljy /ˈøljy/ (n)
minyak, oleum
  orgaaninen neste, joka ei ole vesiliukoinen

öljylamppu /ˈøljylˌampːu/ (n)
lucerna
  jonkin luonnon öljyn tai erityisen valaistustarkoitukseen kehitetyn valoöljyn, valopetrolin, palamiseen ja liekin antamaan valoon perustuva lamppu

öljyputki /ˈøljypˌutkɪ/ (n)
canālis
  maastossa sijaitseva putki, jossa kulkee maaöljyä

öljytankkeri /ˈøljytˌaŋkːerɪ/ (n)
navis petrolearia
  tankkeri, joka kuljettaa raakaöljyä

öljytä /ˈøljytæ/ (v)
oleum
  voidella öljyllä

öljyvärimaalaus /ˈøljyvˌærɪmˌaːlaus/ (n)
pictura
  maalaus, joka on maalattu öljyväreillä yleensä kiilakehyksiin pingotetulle ja pohjustetulle pellavakankaalle tai muulle kiinteämmälle materiaalille.

öllöttää /ˈølløtːæː/ (v)
jaceō
  olla tekemättä mitään; makoilla paikoillaan

ötökkä /ˈøtøkːæ/ (n)
cīmex
  mikä tahansa hyönteinen tai hämähäkkieläin

öykkäri /ˈøykːærɪ/ (n)
turbātor
  henkilö, joka öykkäröi; riitaa haastava tai häiriötä aiheuttava huonokäytöksinen henkilö

öykkäröinti /ˈøykːærˌøintɪ/ (n)
iactantia
  öykkäröiminen

šaahi /ʃˈaːhɪ/ (n)
sachus
  Persiassa ja Iranissa ennen vuotta 1979 käytössä ollut hallitsijan arvonimi

šokki /ʃˈokːɪ/ (n)
commotus
  elimistön yhtäkkinen vaikea häiriötila
  järkyttävän yhtäkkisen tapahtuman, ympäristön tai muutoksen aiheuttama voimakas järkytys